Obsahy(1)
První celovečerní dokument německého režiséra Martina Persiela je dynamickou a svěží hymnou protispolečenské revolty mladých a v socialistické NDR téměř zakázaného sportu – skatebordingu. Režisér tu pracuje s archivním materiálem, konkrétně se skutečnými videozáznamy, které si v toho času nahrála parta tří kamarádů, fascinovaných tímto sportem, na 8 mm kameru. Persielův snímek sleduje tři představitele od jejich dětství v 70. letech přes období vzdoru v letech osmdesátých až po pád komunismu na podzim 1989, kdy se jim zásadně změnily podmínky života. Divákům se tak odkrývá skutečný obraz života mladé komunity skejťáků v NDR, jak ho ještě nikdy předtím neviděli. (oficiálny text distribútora)
(viac)Videá (2)
Recenzie (37)
Lehké pomníkování, které tahají výš fajnové montáže archivních materiálů, přímost zúčastněných a schopnost reflektovat dobu, která nás obecně pálí, ale rádi na ni s dostatečným distnacem vzpomínáme. A taky Lucie postrach ulice. Jen škoda, že díky všem těm osobním vazbám to nakonec končí asi natřikrát a ne moc rázně. ()
Východní Německo a skateboarding – že to nejde dohromady? Ale ano, všude tam kde vyroste betonová džungle, se objeví několik děcek, které mají o pár koleček a prken navíc. Dokument působivě živou formou nejen, že přibližuje počátky skateboardingu schované za stínem Berlínské zdi, ale také přináší upřímnou vzpomínku, poctu a vhled do života nedávno zesnulého skateboardisty Denise Paracecka/Panika. Film umně propojuje vyprávění teď již dospělých skateboardistů, černobíle animované vzpomínky a archivní materiál ze života skateboardistů natočený na 8mm kameru. Příjemně také překvapí (a pobaví) několik narážek na bývalé Československo, v kterém, jak se zdá, bujel skateboarding ještě více než v NDR. ()
První skateboard prý viděli ve filmu Lucie postrach ulice. Začali postupně, v Magdeburgu, první skoky, triky... Pak přišel Berlín a skateboarding byl všechno, zábava, zážitky, vytržení z šedivého DDR, nadšení, vzpoura, spojení se západem... A Denis byl bůh. Teď, po jeho smrti je tu jen pár kamarádů a tisíce vzpomínek. Geniálních vzpomínek podbarvených efektivní hudbou, trefnými animacemi a nezapomenutelnou atmosférou ideálů a naděje, kterých bylo ve východním Berlíně až překvapivě dost. ()
Staří kamarádi se schází po dlouhých letech při příležitosti pohřbu jednoho ze svých známých, který spolu s nimi vytvářel skateboardingovou komunitu ve východním Německu. Skvělý námět má schopnost dosáhnout osobní, lidské, kulturní i nadčasové výpovědi, což je umocněno využitím několika výrazových poloh - setkání přátel v současnosti je zachycené moderně, dále jsou užity amaterské záznamy mladých skateboardistů z osmedesátých let, archivní záznamy a krátké ilustrativní animované sekvence. Skateboarding je prezentován jako apolitická a nesoutěžní hra, která se stává výrazem svobody v době represe. ()
Zaujímavý názov. Až po začiatku som si uvedomil, že je to vlastne dokument. Kvalitný dokument zobrazujúci partiu 3 mladíkov, ktorím učaroval skate. To bolo vo východnom bloku niečo nepredstaviteľné. Západný šport sa naplno zahryzol do východného Nemecka. Symbolom bol mladík menom Panika. Hlavne jemu je venovaný tento film, ktorý mu vzdáva poctu. ()
Galéria (15)
Fotka © Stamm Film
![Toto nie je Kalifornia - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/158/700/158700472_21e8ef.jpg)
Zaujímavosti (1)
- Ve filmu je nesprávně uvedeno že na pražských závodech Euroskate 88 byli američtí skateboardisté Mark Gonzales a Steve Cabalero, kteří tam ovšem vůbec nebyli, hlavně proto, že se jednalo o evropské závody. (Hawaj)
Reklama