13. komnata - Série 9 (2013) (séria)
Obsahy(1)
Jeden z nejmladších i nejtalentovanějších českých dirigentů náhle upadl do bezvědomí. Po probuzení z kómatu nepoznával vlastní ženu a děti. Hudba mu pomohla k uzdravení. Před deseti lety měl houslista, skladatel a dirigent Ondřej Kukal řídit zahajovací koncert festivalu Pražské jaro v pražském Rudolfinu. Bylo mu devětatřicet a v České filharmonii ztělesňoval velkou hudební naději jako jeden z nejmladších dirigentů v historii tohoto prestižního festivalu.
Pouhých pár dnů před koncertem proběhlo tiskem nečekané oznámení: účinkování Ondřeje Kukala na Pražském jaru se kvůli vážné nemoci ruší. Na vrcholu tvůrčích sil ho přepadla tajemná a zákeřná nemoc. Upadl do bezvědomí a po probuzení z kómatu se ukázalo, že ztratil paměť. Nepoznával své nejbližší, manželku, s níž žil dvacet let, své tři děti. Z paměti se mu vymazaly všechny známé tváře, jména, zážitky. Nevěděl ani, kolik napsal symfonií. Místo velké kariéry prázdno a pocit, jako by se znovu narodil.
Nikdo přesně nevěděl, co se mu stalo. Zda se jednalo o infekční onemocnění mozku, anebo zhroucení souviselo s celkovým vyčerpáním a přepracováním. Nemoc ho zastavila ve slibně rozjeté hudební kariéře, k níž směřoval od dětství díky svému hudebnímu zázemí i nadání. Do té doby, než onemocněl, úspěšně koncertoval v newyorském Lincoln Center, v argentinském Teatro Colón a na dalších světoznámých pódiích. V německém Bamberku získal dlouhodobé stipendium a právě zde zkomponoval svou Symfonii č.1, op.15, která získala v roce 2005 výroční cenu OSA.
V letech 2001 až 2012 byl Ondřej Kukal šéfdirigentem Filharmonie Hradec Králové. A právě tato filharmonie ho jako první v období po vážné nemoci pozvala ke spolupráci. Hudba a zejména hra na housle Ondřejovi opět pomohly. Z paměti se vynořily kdysi nastudované skladby, byť je nedokázal pojmenovat. Díky nim se začal pomalu zotavovat. Opět se mu otevřela brána do hudebního světa. Dnes je zase v plné pracovní síle. Úspěšně zvládá skládat nové symfonie, připravuje se na dirigování velkého koncertu v Hradci Králové, čeká ho opět Pražské jaro. Dokázal tak světu, že hudba má magickou sílu, jež je s člověkem navždy propojena.
(Česká televize)
Recenzie (3)
Vážnou hudbu moc neposlouchám, ale tihle lidé jsou mimořádně talentovaní a jak je vidět mají v sobě vnitřní sílu. ()
90% tvoří výpovědí blízkých,Kukal sám o své třináctce nesdělil naprosto nic.. ()
Úvodní přeřeknutí moderátorky („... Ondřej Kukal měl před jedenácti lety zahájit řídicí koncert festivalu Pražské jaro...“) je úsměvné, horší ale je, že protagonista se kromě krátkého vstupu v úvodu pak po celé dvě třetiny dokumentu objevuje už jen na fotografiích a archivních ukázkách, takže o jeho zdravotním problému a dalších věcech mluví výhradně ostatní. V poslední třetině se sice konečně dozvíme i něco málo přímo od něj, ale těžko to už zachrání celkový dojem, že film byl „o Kukalovi (skoro) bez Kukala“. ()