Réžia:
Agnieszka HollandScenár:
Štěpán HulíkHrajú:
Táňa Pauhofová, Jaroslava Pokorná, Petr Stach, Igor Bareš, Vojtěch Kotek, Adrian Jastraban, Patrik Děrgel, Ivan Trojan, Jenovéfa Boková, Denny Ratajský (viac)VOD (1)
Obsahy(1)
Po seriálu Terapie, který vyvolal příznivé ohlasy u kritiky i u diváků, HBO Česká republika pokračuje v tvorbě vlastních hraných děl. Dalším původním projektem, který vznikne v režii světoznámé Agnieszky Hollandové, je třídílné retro Hořící keř, inspirované skutečnými událostmi i reálnými postavami. Scénář dramatu o alarmujícím činu Jana Palacha, osudech jeho blízkých a počátcích normalizace v posrpnové ČSSR napsal Štěpán Hulík... Děj začíná Palachovým sebeupálením v lednu 1969 a líčením rozjitřené atmosféry v tehdejší společnosti. Události se zdramatizují po skandálním nařčení od poslance Viléma Nového, který Palachovo sebeobětování zlehčoval na stranickém mítinku v České Lípě lživým prohlášením o takzvaném studeném ohni. Hlavní postavou vyprávění je skutečně existující advokátka Dagmar Burešová, která jménem Palachových příbuzných podala na Viléma Nového žalobu na ochranu osobnosti. Charakterní právničku, jež přijala zastupování klientů ve zdánlivě beznadějném soudním procesu a trpělivě sháněla důkazy v jejich prospěch, ztvární Tatiana Pauhofová. JUDr. Dagmar Burešová za normalizace obhajovala pronásledované disidenty a po listopadu 1989 se stala ministryní spravedlnosti. V letech 1990 – 1992 zastávala funkci předsedkyně České národní rady. (HBO Europe)
(viac)Recenzie (886)
Asi nejlepší seriálový počin v rámci naší produkce a je celkem smutné, že jsme se toho musel chopit zahraniční režisér, ačkoliv Agnieszka Holland je tak trochu i naše. Asi všechno dobré už bylo napsáno, takže jen zmíním, že mě strašně překvapila Táňa Pauhofová, kterou jsem si, při vší úctě, nedokázal jako Dagmar Burešovou představit a především pak Jaroslava Pokorná v roli maminky Jana Palacha - ta podala až mrazivý výkon a věřil jsem jí každé gesto. Její postava byla trochu upozaděna, ale právě ona je pro mě hlavní hvězdou celé minisérie. 100% ()
Lidem je třeba historii neustále připomínat, obzvlášť tu od začátku druhé světové války... A Hořící keř připomíná výborně - a vzhledem k velmi dlouhé pasáži si může dovolit zacházet do podrobností, ke kterým by se člověk jinou cestou asi jinak nedostal - a jsem za to velmi rád... Skvělí herci, výborná režie, zajímavá kamera, perfektní soundtrack - bez váhání 5 hvězd... ()
Asi nemám chuť to nějak rozebírat. Jsem asi příliš citlivý člověk na tohle téma, abych racionálně uvažovala. Mě to asi neva. ()
90%. Dílo svého druhu bez konkurence. Od první do poslední minuty se mi těžce dýchalo, úroveň české produkce, které nesahá po paty ani to nejlepší za posledních 20 let, co bylo možné sledovat na stříbrném plátně. Štěpán Hulík je velká naděje. Hořící keř obsahuje patřičné napětí, dramatičnost, nezkresluje realitu, herecké obsazení je v rámci středoevropských možností téměř bezchybné a výpravu je radost sledovat. I Vojtěch Kotek válí, jak ho neznáme (ne, že by byl nejsilnějším hereckým článkem), stejně jako ostatní, a to tak, že chvílemi máte pocit, jako byste sledovali autentický dokument. Zároveň dává Agnieszka Holland společnosti vzpomenout na Jana Palacha, jeho čin a obecně na období normalizace, což je zásadním krokem pro dnešní generaci, která o té době neví téměř nic. Povinnost pro každého Čechoslováka, emocionálně silná podívaná s konzistentní úrovní, zvlášť, máte-li k tématu politických obětí blízko. ()
Hořící keř je naprosto dokonalé dílo, vynikají film paní Holland. Rád bych poděkoval samotnému HBO, které se nebálo a rozhodlo se do tak důležité národní látky investovat obrovské množství peněz, aby samotný projekt o Palachovi vůbec vznikl. Můj obrovský dík si zaslouží i samotní herci, kteří dokázali, že jsou skvělými herci, stejně tak i scénárista, který příběh o Palachovi takhle skvěle ucelil. Opravdu, nemám slov. Hořící keř je tak náročný a depresí skličující příběh. Je to dokonalé. Bravo. Komunisti se musí kroutit vzteky. Jestli by se někdo měl smažit v pekle, tak je to Grebeníček, Filip a celá jejich zasrána komunistická verbeš. ()
Jsem naprosto konsternován. Je velká škoda, že takový projekt není (a nebude?) v kině! Mé hodnocení: 100%. ()
Je docela složité hodnotit " Hořicí keř " jako celek. Z prvního dílu jsem byl po všech stránkách nadšen a tudíž bych ho hodnotil 5 hvězdy. Druhý díl, už trošku ztrácel grády, ale i tak tam byli zajímavé scény. Hodnotil bych ho 4 hvězdy. Třetí díl, už jen jen průměr, jde spíš o natahování času a velké finále není z toho moc znát. Tudiž za 3 hvězdy. Ve třech dílech hrálo plno postav o kterých se nikdo nedozví jak dopadli, což mě mrzelo nejvíc. Celkově, ale hodnotím " Hořící keř " jako nadprůměr. Je jen velká škoda, že místo televizních 240 min, nešel film radči do kina. Taková stopáž cca 120 min by byla ideální. ()
osoba Jana Palacha by šla asi filmově zužitkovat lépe, než jen (především) v souvislosti se soudním sporem ohledně urážky na cti, přesto musím tuto televizní minisérii z dílny české HBO a zejména Agnieszky Holland hodnotit kladně.. téhle podívané se totiž mimo jiné daří výborně navodit dobovou atmosféru a postupem času vtáhnout natolik, že vůbec není problém dát si všechny tři části na jeden zátah.. na poměry domácí produkce vysoký nadprůměr, akorát je trochu škoda, že k tomu potřebujeme polskou režisérku.. ()
To, co se odehrávalo v době Pražského jara, během vstupu vojsk Varšavské smlouvy do Československa a v počátečním období jejich přítomnosti, bezesporu patří mezi nejsilnější a nejemotivnější okamžiky naší historie. A právě proto je dobře, že došlo k pokusu vytvořit film, jenž by alespoň část těchto událostí zrekapituloval víceméně v uměleckém stylu. Tím spíše však naopak zamrzí, že jeho výsledek je v některých ohledech poměrně nepřesný a může působit zkreslujícím dojmem, což je zejména problém některých účelových scén, jako například střelby ze samopalu v době, kdy již dávno v ulicích ruští vojáci nebyli, transparenty nesené při pohřebním průvodu, ačkoli na dobových záběrech jsou vidět jen vlajky, nebo také prohlídka sídla Svazu vysokoškolského studentstva během demonstrací, jenž byl ale rozpuštěn ještě před prvním výročím okupace. Obsahově by snímek byl jistě mnohem působivější, kdyby některé věci prostě jen zobrazil tak, jak se staly, jako například zpěv národní hymny na Staroměstském náměstí nebo rozhovor umírajícího s jeho ošetřovatelkou, a nesnažil se je dále vykládat a zbytečně vyhrocovat všechno ostatní na úkor možnosti nechat hlavní momenty svého děje vyniknout. Ještě důležitější však je, že celkovým vyzněním je zde naneštěstí rovněž podporován jakýsi mýtus vytvořený kolem toho, za co a nikoli proti čemu se vlastně Jan Palach svým činem takto radikálně postavil, přeceňujíce vliv tohoto jeho rozhodnutí na události z listopadu roku 1989, a dotvářen klamný dojem, že boj za svobodu a demokracii již u nás v podstatě skončil jejím úplným vítězstvím, ignorujíce skutečný stav společnosti a jeho další lidské oběti. Samotné řemeslné zpracování je ale opravdu vynikající, od perfektního herectví, přes úžasně vynalézavou kameru, až po velmi hutnou atmosféru pohybující se na hranici psychologického, konspiračního a soudního dramatu. 70 % ()
Nemůžu napsat něco jiného než, že Hořící keř je nejlepší český seriál, která do této doby vznikl. Skvělá atmosféra, dokonce i Kotek hraje, co víc si přát. Snad jen víc takových seriálů. 100% ()
Hořící keř je po dlouhé době kvalitní český snímek, který dovoluje divákovi pozorovat a utvářet si vlastní názor. Oceňuji historickou přesnost, autenticitu, hutnou atmosféru a skvělé herecké výkony. To, že nejlepší český film roku 2013 byla původně televizní minisérie a natočila jí Polka je trochu k zamyšlení, ale díky za ní. ()
V podstatě takhle si představuju kvalitní český film. Ne dílo, které se za každou cenu snaží napodobit Hollywood, ale dílo, které se s ním může kvalitativně rovnat a zároveň si zachovává svůj osobitý styl, ze kterého je cítit, že ho mají na svědomí právě Češi. A to se Hořícímu keři bezesporu podařilo jednak díky production values ze strany HBO, jednak díky skvělému scénáři a hlavně především díky velmi pevnému a zkušenému vedení ze strany režisérky. Agniezska Holland evidentně ví, co dělá. Umí stavět scény, tak, že film nepůsobí vůbec televizním dojmem, umí navodit dusnou atmosféru, ví jak z českých herců vytáhnout maximum a ví jak zapůsobit na diváka snad každou druhou scénou. Hořící keř je opravdu silný filmový zážitek a bezkonkurenčně jeden z nejlepších českých filmů, co jsem kdy viděl. Člověk je v podstatě takové zvířátko. Stará se jenom sám o sebe... maximálně o svoje mladé... a nakonec stejně udělá, co se mu řekne. ()
Prvotřídní počin u kterého se objevila spousta emocí a pochmurné nálady. Všechny díly jsou skvěle natočeny, herci do toho dávají vše a dle mého se jedná o jeden z nejlepších kousků za poslední (a dlouhou) dobu na našem území. ()
Snáď niet strhujúcejšieho českého projektu za posledné dekády, ako je tento. Dokonalo spracované a mimoriadne dych berúce. ()
Neznižujte hodnotu tohto filmu len preto, že súčasný systém je tiež zlý. Je to výpoveď o zbabelosti väčšiny jednotlivcov a vo väčšom merítku národa českého a národa slovenského. To, čo mi na filme vadí najviac, je záver, ktorý by som najradšej vystrihol, okrem vulgárností, pretože je to zavádzajúce. V roku 1989 sa takzvaný socialistický režim rútil po celom východnom bloku a mnohé vysoké kádre pochopili, že bude lepšie, aby nezostali s holými zadkami a tak to nechali padnúť. Vzhľadom na to, že tu nebol diktátor, tak to neskončilo vraždami ako v Rumunsku. Najväčší zločinci neboli u nás potrestaní, vzhľadom na to, že boli skúsení, tak prevzali čo mohli, vyplienili to, čo vlastniť nechceli a zabezpečili sa, prípadne prenechali svojim potomkom a ten zbytok prenechali zahraničiu, skrátka zbabelé národy zostali, zotročovatelia zostali, len sa zmenil režim. Prospechársky je vlastne stále, spravodlivosti sa nedovoláte, vládnu peniaze, ten centralizmus alebo proste to, kde niekto niekoho využíva priamo alebo nepriamo, že mu napríklad obmedzuje možnosti a tým aj slobodu, to tu stále je a stále sa veci robia na základe vyšších záujmov. Je pravda, že určití disidenti, rebeli pomohli k pádu režimov, aj toho nášho, lebo sú to práve jednotlivci, ktorí dokážu pohnúť svetom a popostrčiť svet, je to vďaka akémusi svedomiu, ktoré napriek prostrediu, ku ktorému sa vždy takmer všetci prispôsobia, oni vzdorujú. Bohužiaľ v roku 1989 sme to nedokázali tak ako v roku 1944, pretože rok predtým sa to ukázalo na sviečkovej manifestácii, že režim bol ešte ako tak silný a že tomu asi bolo treba trochu pomôcť, ale boli to práve spomienkové stretnutia, ktoré postupne celý proces naštartovali a spolu s určitou slabosťou sa to proste pohlo a už to nešlo zastaviť, no v tomto prípade sa dá hovoriť o akomsi kolektívnom vzdore celého vtedajšieho bloku. Tento film ma dostal na tému vtedajšieho režimu asi najviac, napriek tomu že sa točí veľa diel na túto tému, ktoré nemajú úroveň a stále sa to pripomína, vraj aby sa nezabudlo a vraj preto, lebo je treba pripomenúť jednotlivé aspekty vtedajšieho života, či kvôli tomu, že každý si nájde to svoje v inom filme a to isté sa robí s holokaustom a s obdobím druhej svetovej vojny, kde sa utrpenie ukazuje len zo strany židov, čo je veľmi jednostranné. Netočí sa veľa kritických vecí o súčasnej dobe, pretože by sa muselo priznať, že tí zlí pretrvali, že naše myslenie pretrvalo, že je tu stále strach, beznádej, že tento systém je vykorisťovateľský a devastačný k svetu a vlastne opäť vyhovuje len tým hore, tomu malému percentu a čím viac mu budete slúžiť, tým sa budete mať lepšie. Alebo si snáď myslíte, že tým, že podporujete banky, že im dávate dôveru, že podporujete akési oslobodzovacie vojny, pracujete v prácach konzumu, ktorý ničí planétu a životy slabých, ste už slobodní? Nanešťastie opäť je väčšina prác iba podporou systému, opäť iba skláňame hlavy, preto si pozrite tento film. Je to psychológia našich národov, je to ten boj proti veterným mlynom, kde však vždy šanca žije a vzdanie sa a podpora len svojich detí ich len uvalí do niečo, z čoho budú nútení sa vydriapať sami a možno to aj oni vzdajú ako vy, skrátka rodina nerodina, sloboda je niečo, čo má trvalý odkaz a možno práve tie deti budú za vašu obeť hrdé, keď ju neskôr pochopia, pretože o tom je život, nepoddať sa. Palachovo upálenie sa, ale aj iných, je zúfalý čin vzdoru, vzburcovania verejnosti, nerieši sa násilým na iných, čo by mohlo len nahrať zotročovateľom, no zároveň sa môže zdať ako únik pred problémami. Ja toto neviem posúdiť, lebo moje náboženstvo jasne vraví, že samovražda je smrteľný hriech a proste zabiť sa pre politiku vyzerá ako nezmysel, že sa dá bojovať aj inak. Ako je vidno, nič to nevyriešilo, ľudia si poplakali a upadli do apatie. Nechcem Palacha súdiť, no myslím, že sa dá bojovať aj inak, rôznym pasívnym a aktívnym odporom, že vzbudiť nielen pozornosť, ale zobudiť ľudí je treba inak, pretože tento spôsob má mnoho chýb. Nechcem obhajovať vtedajší režim, aj keď si ľudí kúpil cez istoty a bezpečnosť, bola to totalita, podobne ako sa k nej schyľuje teraz, kedy sa začínajú stupňovať nielen vtedajšie chyby, ale začína sa k nim aj niečo pridávať. Navyše tie istoty nemáte, sloboda pohybu síce aká taká je, no aj tá sa v rôznych veciach začína obmedzovať, poriadok sa stále robí cez represiu a stále sme v určitom kruhu, z ktorého sa môžme dostať len našou odvahou, nevzdaním sa a aj keď národy naše trpia akoby štokholmským syndrómom, inde to lepšie tiež nie je výrazne alebo vôbec, je to iné a ako Pacho musíme pánovi zobrať bičík, aby tých našich nebil aj keď sa nechajú, či to priam chcú. Za tento film by som udelil obrovskú poklonu hercom, najmä Táni Pauhofovej a Jaroslave Pokornej, to boli úžasné výkony. Profesionálne natočené, pútavé, nenudné, detailná psychológia, hudba, ktorá tomu sadla, dôležité posolstvo, vynikajúco vystihnutá atmosféra doby. K pochopeniu vtedajšej doby je perfektný. Táto trilógia nemá šťastný koniec, nie je takým našim Pánom prsteňov, je to krutá realita, ktorá nám má čo povedať o nás luďoch, je to morálna sonda do nášho strachu, slabostí, túžob po povyšovaní a nezmyslami, do ilúzií, ktoré obhajujeme takmer všetkými možnými prostriedkami. Názov je akoby prenesene biblický obraz, čo sa zrovna k Palachovi nie príliš hodí, ale k odboju áno. Preto prosím vás, záver skúste brať metaforicky, ten nesmiete brať doslovne, ak ho tak chcete brať, uberte si pomyselne prosím z môjho hodnotenia jednu hviezdu. Vnímajte to ako dielo boja za slobodu. () (menej) (viac)
Neuvěřitelná dávka emocí. To jsem vskutku nečekala a byla jsem ohromená. Nevím, čí je to zásluha, jestli madam Holland, která sem přivezla odlišný a velmi otevřený způsob režie, anebo scénárista Hulík odvedl mistrovskou práci. Výsledek je skvělý. Líbí se mi, že Palacha nenechali jako anonymního odbojáře, ale zapojili do toho jeho rodinu, kterou to poznamenalo nejvíc a která do toho vnesla velmi úzké spojení mezi divákem a příběhem. Navíc paní Pokorná byla skvostná! Jedno z nejemotivnejsich českých rolí "beze slov". Je strašidelné, že se to děje znovu, i když ne přímo u nás. ()
Možná skutečně to nejkvalitnější, co na filmové české půdě vzniklo, ale na maximální počet to pořád není. Holland z toho mohla vytáhnout daleko víc. ()
Jsou filmy, kterým se obloukem vyhýbám a stejně mi dílem náhody přistanou na stole. Tedy jsem se dnes hecla a šla do toho z jedné vody na čisto. Nebyla jsem tenkrát na světě a mohu jen říct - zaplať Pán Bůh. Mám-li hodnotit emocionální nářez, musím dát pět hvězd. Mám-li hodnotit zamotanou kedlubinku, musím dát pět hvězd. Mám-li hodnotit herecký ansámbl, musím dát pět hvězd. P.S. Ta stahující se komančská smyčka okolo krku mě škrtí pořád... ()
svině komunistický ()
Trochu rozporuplné dojmy ve mě zanechal tento retrospektivně-historický "seriál" mapující okolnosti kolem upálení Jana Palacha. Doba to musela být strašná, respektive ten devastující režim, který ničil vše svobodomyslné - však už jsme o tom z nejednoho filmu mnohokrát přesvědčili (ti starší to i zažili takzvaně "in real time"), ale obávám se, že 3x80 minut je trochu moc a vzniká tu prostor ne vyloženě pro nudu, ale pro hluchá místa (možná plná užitečných informací či souvislostí), která ne každý dokáže využít a ocenit a tak se tvůrci dostali na tenký led, kde balancují mezi snahou podat co nejkomplexnější pohled na onu dobu a události a potenciálem ukočírovat divákovu pozornost aktivní natolik, aby si odnesl dostatečně silný zážitek, především pak ten emoční. Na druhou stranu se poměrně pěkně povedlo vykreslit charaktery postav a dát jim a vlastně celé trilogii dostatečnou hloubku. Nicméně doporučuju se na to podívat pro svou jedinečnost zpracování. ()
Reklama