Réžia:
Olga SommerováScenár:
Olga SommerováKamera:
Olga Malířová ŠpátováHudba:
Aleš BřezinaVOD (3)
Obsahy(1)
Režisérka Olga Sommerová zachytila vo svojom celovečernom dokumente profesnú kariéru i súkromí život najúspešnejšej českej i československej športovkyne všetkých čias, ktorá sa po roku 1968 dostala vďaka svojmu zásadovému postoju do nepriazne vtedajšieho politického režimu. Film bilancuje dramatický osud slávnej športovkyne. So siedmimi zlatými a štyrmi striebornými olympijskými medailami je Čáslavská doteraz najúspešnejšou česko-slovenskou športovkyňou. Po strhujúcom víťazstve na Olympiáde v Mexiku roku 1968 ju vyhlásili za najlepšiu športovkyňu sveta a druhú najpopulárnejšiu ženu planéty po Jacqueline Kennedyovej. V roku 1968 však podpísala protirežimistický manifest Dvetisíc slov a svoj podpis nikdy neodvolala. Po vpáde vojsk Varšavskej zmluvy nasledoval však spoločenský pád, a to z politických dôvodov. Po roku 1989 sa Věra opäť vrátila na vrchol spoločenského života, keď pôsobila ako poradkyňa prezidenta Václava Havla, ale v r.1993 po rodinnej tragédii nasledoval opäť dramatický pád. Jej syna odsúdili pre zabitie otca. Čáslavská zostala 16 rokov v ústraní. V roku 2010 sa však opäť vrátila do života, ako sama vraví, vstala z mŕtvych. Jej osud je nielen zaujímavým ľudským príbehom, ale je to aj obraz vývoja našej spoločnosti za posledných 40 rokov. (RTVS)
(viac)Recenzie (156)
Ak idete točiť dokumentárny film o slávnej osobnosti, máte šťastie v dvoch prípadoch. Pokiaľ je tá osobnosť kontroverzná, alebo výrazne sympatická. Věra Čáslavská bola a stále je veľmi sympatickou dámou, ktorá urobila pre náš šport a republiku vo svete absolútne maximum. To sa to potom točí, čo? Sommerová sa nebála financií a zašla s Věrou a kamerou do Mexika, kde je naša gymnastka populárna ako pápež, nevyhýba sa jej osobným tragédiám, o ktorých Čáslavská otvorene hovorí, ale pritom sa neľutuje. Obsah dokumentu bol tak strhujúci, že som vôbec nevnímal čas a kľudne by som hltal ďalšie informácie do väčšej hĺbky. To sa mi pri dokumentoch často nestáva. Ale ja mám rád plné štadióny a burácajúcich fanúšikov. A navyše sa dnešná fb mládež o našej minulosti a jej charaktere dozvie aspoň niečo zaujímavejšie, ako suché fakty z kníh. Pokiaľ dá tomuto dokumentu šancu. ()
Neobyčejný dokument o této - jinak ji snad ani nelze nazvat - velkolepé ženě. Na vavřínech i pod nimi, zmítaná životem. Přesto vytrvala.. neodvolala svůj tichý protest a překonala všechny jeho následky. ()
Mramorizace paní Čáslavské dopadla výborně. Ostatně moc dalších lidí si něco podobného nezaslouží. A to jsem její úspěchy nezažil a vyrůstal v době, kdy se o ní „radši nemluvilo“. Že prd rozumím gymnastice, také nevadí. Prostě je to portrét ženy - bojovnice. Trochu mě rušila jen scéna s nepříčetným Johnem Bokem, i Václava Havla tam na mě bylo zbytečně moc, ale jinak perfektní (90%). ()
47th KVIFF 2012 - DOCUMENTARY FILMS - OUT OF COMPETITION - Dokumentární filmy - mimo soutěž (Věra 68 / VĚRA 68 / Věra 68) ()
Místy až monotónní zpověď statečné sympatické sportovkyně, která ve své době neměla konkurenci. ()
Ucelený a důstojný hold vynikající sportovkyni a statečné ženě. Emočně nejsilnější a nejzajímavější pro mě byly pasáže z archívu České televize a Českého rozhlasu (rozhlasový komentář Karla Maliny, nástup československé olympijské výpravy na slavnostním zahájení her v Mexiku, záběry z bláznivé mexické svatby). Nelze jinak než doporučit ke zhlédnutí. A nejen sportovním fanouškům. ()
Škoda, že takovych lidi mame tak malo. Velka dama se svedomim i vysokou inteligenci. I po filmarske strance je dokument velmi vydareny, vyborne nadavkovany, natoceny na spravnych mistech. ()
Nikdy jsem netušil, že byla Věra Čáslavská tak velkou osobností. Hodně na mě zapůsobil její tichý protest při předávání medailí na olympiádě v Mexiku. Klobouk dolů před ní. 7/10 ()
V jeden večer som si dala hneď dva dokumenty, najprv Zamatových teroristov a potom Věru 68. Občas sa tak náhodne podarí vidieť tematicky (aspoň trochu) blízke filmy. Možno som sa nechala uniesť a na päť hviezd to nie je, ale sakra, dojalo ma to. Čáslavská bola a je osobnosť. By ma zaujímalo, koľko takých osobností je v súčasnom športe. Pri archívnych záberoch z majstrovstiev a olympiád som niekedy ani nedýchala. No bola to sila, ktorá urobila dojem aj na takého športového ignoranta ako som ja. No a ten samurajský meč, úžas a nekonečný rešpekt. (Lumiere - 20.10.2013) ()
Tak zajímavý život plný vzletů a pádů na pozadí zásadních momentů dějin a přitom tak fádní dokument. ()
Jednoznačně za plný počet. Za skvěle podaný příběh nádherné a statečné ženy. Tolik radosti dokázala rozdat, tolik trápení musela vytrpět. Její osud se hodně podobá osudu jiné krásné a pozoruhodné ženy (obě jsou narozeny ve stejném roce), Marty Kubišové. Obě pro svůj národ udělaly strašně moc, Čáslavská nás navíc proslavila po celém světě. K oběma se však tehdejší režim postavil zády za to, že jim nestačilo jenom lidem rozdávat své vyjímečné umění, ale že dokázaly otevřeně vyjádřit svůj nesouhlas s tehdejší porobou naší republiky a své názory a postoje nebyly ochotné odvolat. Olze Sommerové se podařilo divákům zprostředkovat všechny etapy života naší nejslavnější sportovkyně velmi poutavě a citlivě, vybrala také skvělé dokumentární záběry a rozhlasové reportáže. Díky tomu člověku nedělá problém udržet pozornost a sleduje celý film jedním dechem, což je u tak dlouhého dokumentu nebývalé. ()
Nemohu to vlastně pořádně hodnotit. Věrou Čáslavskou jsem byla krmena od útlého dětství. Mě se tento film kupodivu velmi líbil, takže to dávám nadprůměrně střední cestou. // 16. MFDF Ji.hlava ... Po druhém shlédnutí jedu o jednu dolů. ()
Jako dokument to není dvakrát informačně obsažné, ale jako charakterový portrét funguje Věra 68 velmi dobře - dokonce i pro lidi, které sport vlastně moc nezajímá. ()
ČE-KO, ČE-KO, RA-RA-RA! ()
Nechápu, proč se točí takovéto degradující dokumenty. Věru Čáslavskou, ač si jí vážím za reprezentaci vlasti, její sparing partneři naprosto pohřbili. Nejhorší byl asi John Bok, který dojem z kauzy rodinné vraždy úplně zazdil. Václav Havel pak nedůvěryhodnou obhajobou amnestie pro vraha přidal poslední lopatu hlíny na hrob. Představila jsem si, že jsem člen Odložilovy rodiny, tenhle všechen hnus o mrtvém poslouchám, a zvedl se mi žaludek. Ať byl jaký byl. Věra Čáslavská tam v obou případech byla jaksi navíc, což ubohý dojem ještě umocnilo. Její agresivní a sprostá kamarádka taky na sympatiích nepřidala. Většina tvorby Olgy Sommerové se mi líbí. Tímto paskvilem se zřejmě chtěla někomu zavděčit nebo zaplatit povinné desátky režimu. Jinak si to vysvětlit nedokážu. Příště, prosím, točte dokument o Věře Čáslavské takový, aby byl o ní a ne o několika uřvaných nesympatických nýmandech, kteří ji svým exhibicionismem a vulgaritou úplně zastíní. Nikdy nedávejte prostor lidem, kteří hanobí mrtvé, zejména zemřelé násilnou smrtí. Celkový dojem je velmi špatný, veškerou mou důvěru a obdiv k paní Věře zlikvidoval a nevím, zda jí to mám přát nebo ji politovat. Hvězdička je za ty medaile. ()
Především osobnost Věry Čáslavské dělá z dokumentu něco víc než jen řadový dokument. Jeden z nejlepších dokumentů, který jsem za poslední delší dobu viděl. Pěji chválu.. ()
Když osmašedesátej, tak Havel. Ach jo. Ale jinak mě dokument o Věře Čáslavské zaujal a bavil. Jen škoda toho přesahu do "současnosti", tím to Sommerová pohřbila a z filmu tak udělala tendenční záležitost, což mě u tohohle typu dokumentů až tak nebaví. Závěr s Johnem Bokem byl úplně zbytečný a pokud se Olga Sommerová snaží o dokument o životě známé gymnastky, měla zůstat nestranná. ()
Jeden z těch dokumentů, jejichž kvalitu určuje spíše předmět zájmu, okolnosti vzniku a síla lidského příběhu. Věra Čáslavská se zde představuje jako fascinující osobnost, z níž se tají dech nejen při promítání těch mála zachovalých archivních snímků. Ještě zajímavější než samy sportovní úspěchy je totiž Věra současnosti, jako žena, jež se opět dokázala vzepřít veškerému přesvědčení okolí a opět se dostat na životní vrchol - do jakéhosi stavu zralosti, smířenosti, vyrovnanosti, skutečné radosti z každodenního bytí. Myslím, že tento poslední Olymp co zdolala z absolutního dna, je její nejvyšší životní výhra a film tomuto "zázraku" dodává velmi působivý, ale nepřepálený patos, jenž se prolíná celou jeho strukturou. Při zpětném pohledu se však vkrádá pocit, že divák byl o něco důležitého ochuzen - že se velká část věnuje návratům do starých míst, kultu Čáslavské v Mexiku a Japonsku, zatímco její osobní život a rozebírání souvislostí a důsledků jejich pádů je podáno značně zkratkovitě a spíše informativně, častěji s humorným nadhledem časového odstupu než skutečnou trýznivostí doby, kdy Věra prožívala těžké chvíle. Jistě zde působilo Věřino rozhodování během natáčení a hranice, jež nechtěla překračovat. Proto možnost diskuze s režisérkou po filmu bez přítomnosti hlavní aktérky teprve dodala naznačenému tragický i katarzní ráz a snímek tak trochu doslovila a zacelila. Mé hodnocení obhajuje hlavně to, že ačkoliv film stojí a padá se zvoleným tématem, jež není zrovna dokonale vyvážené, je natočen působivě, filmově (i za přispění netradiční Březinovy hudby a kamery Olgy Špátové), dokáže vytvářet napětí i zachycovat drobné lidské detaily v současných situacích. A hlavně byl jedním z činitelů, jež dokázal vrátit neprávem polozapomenutou osobnost zpět do života a dovolit ji plně těžit ze svého odkazu! Něco takového už rozhodně hodnotícími kritérii filmové kritiky zpochybňovat nelze. ()
Na Věru Čáslavskou dobře sedne tento krátký úryvek z jedné písně: "Her life has been extraordinary blessed and cursed and won..." a na film zase parafráze jednoho filmu od jiné Věry "Mí Japonci a Mexičané mi rozumějí". Výborný dokument o jednom pozoruhodném životě. ()
Dokument o adorované Věře bych ohodnotila o bod více, kdyby se v něm zúčastnění nesnažili "uvést na správnou míru" selhání jejího syna. Objektivitu, prosím. Lze dohledat na internetu, jak se neštěstí přihodilo. Syn Čáslavské svého otce jistě nechtěl úmyslně zabít, ale zdaleka to z něho nedělá nevinnou oběť justičního omylu. Nad úspěchy paní Čáslavské lze žasnout a obdivovat je, to však neznamená, že lze v dokumentu přehlížet nepohodlná fakta. Buď o neštěstí neměli vůbec hovořit nebo popsat pravdivě- z více stran -jak se nehoda s vystupňovanou synovou agresí odehrála (zesměšňování, úmyslné zničení otcova auta, pak rána pěstí do hlavy, která vedla ke kómatu...). Těžko se mi to píše, ale napsat jsem to musela. Je mi to líto. ()
Reklama