VOD (3)
Obsahy(1)
Príbeh mladej ženy, ktorá v roku 1973 nasadla do nákladného auta a v centre Prahy zabila osem ľudí. Svoj čin považovala za akt pomsty spoločnosti, ktorá jej podľa nej celý život ubližovala, a v roku 1975 ju ako poslednú ženu v Československu popravili. Snímka je existenciálnou drámou Olgy Hepnarovej, príbehom osamelého človeka vymedzujúceho sa voči väčšinovej spoločnosti, príbehom, ktorý vyústi do tragédie a niet v ňom víťaza ani porazeného. Film ponúka pohľad na traumatický život aj čin titulnej hrdinky z určitého odstupu tak, aby sa emotívne neprikláňal na stranu Olgy Hepnarovej. Súčasne je aj drámou ľudí z jej okolia a jeho tvorcovia sa snažia nájsť príčiny jej strašného agresívneho aktu. (ASFK)
(viac)Recenzie (660)
Zvláštně natočený film... ()
Jsem nadšen. Fantastická story o ženě, která ráda lízala pekáče a jezdila s Tatrovkou. Brilantní dialogy té dámě lítaly z úst, zatímco v hlavě osnovala svůj ďábelský plán, jímž se v pozdějších letech inspirovali muslimští extremisté. Shlédnutí výjimečného života vražedkyně Olgy by mělo být povinností každého kinematografického fandy. 82% ()
Tento film na mne působil jako takové chaotické komorní psychodrama. Dopředu bylo jasné, že tvůrci se pokusí osvětlit důvody, které Olgu k činu vedly a částečně ji ospravedlnit. Chyběla jakási vyváženost. Druhou stranou mince byly tragédie v rodinách, které svým činem vražedkyně způsobila. Mělo to ponurou atmosféru danou černobílým obrazem a skvělým přesvědčivým výkonem hlavní představitelky. Tato událost byla pamětníkům dostatečně známa, sotva se dalo ukázat něco nového. Olga byla rozdvojená osobnost a dneska by ji zavřeli do blázince. Pokud by každý, koho rodiče doma občas proplesknou nebo mu spolužáci ve škole podrazí nohu, vyvraždil své okolí, neměli bychom problémy s přelidněním planety. Trestný čin nelze omluvit neradostným dětstvím, to bychom nepotřebovali justici. Líbilo se mi to po technické stránce, ale nebavilo mě to jako příběh. A ještě něco mne napadlo. Kdysi se točily filmy o lidech, kteří něco dokázali, dneska o zločincích. ()
"Nejsem Bůh a přesto trestám." Naprosto mrazivý a totálně depresivní snímek o ženě, pro níž "svět nemá žádnou hodnotu." Nechci zpochybňovat uměleckou hodnotu tohoto filmu (zejména černobílý vizuál podtrhující dobovou atmosféru). Ale nemohu si pomoct, můj šálek kávy to prostě není a asi nikdy nebude. A nejde ani tak o ty lesbické sexuální scény, byť jich zde na můj vkus bylo přeci jen trošku moc. Spíš jsem měl poněkud problém s hodnověrností onoho podání Olgy coby "otloukánka". Od samého začátku filmu se Olga chová dost divně a když advokátovi vysvětluje, že se na ni lidé prostě "zaměřovali," nepůsobilo to na mne úplně věrohodně. Není sice příjemné slyšet od druhých lidí větičky typu "kdybych byla Vaší matkou, tak bych Vás oběsila", ale právě třeba vztah Olgy ke své matce mi nepřišel vykreslen tak, abychom mohl jednoznačně říct, že Olga byla skutečně oním "otloukánkem". Možná, že tomu tak bylo, ale ze samotného filmu jsem to prostě nevypozoroval. Každopádně postava Olgy mi byla po většinu času dost nesympatická až nepříjemná. Což ale nikterak nesnižuje herecký výkon Michaliny Olszanské. Spíš naopak ()
Hustý, absolutní absence hudby, statická kamera a sáhodlouhé scény dodaly Olze na její fanatičnosti. Její krátké monology a její dopisy až mrazily. Výborný film, všechny filmařské techniky tady měly svoje opodstatnění. Snad se mi brzy do ruky dostane kniha, abych mohl ještě film hodnotit i očima čtenáře a člověka více zainteresovaného do její narušené osobnosti. ()
(Febiofest 2016) Neuvěřitelně silný zážitek, navíc umocněný poprojekční diskusí s tvůrci. Pro mě osobně jeden z nejlepších českých filmů posledních let, kvůli kterému stojí za to, jít do kina, protože mu velké plátno sluší. Strhující herecké výkony, skvělá kamera, celková atmosféra snímku... Není vůbec potřeba psát víc, snad jen, že se jedná o film, pro který je 5 hvězd málo. ()
Ja emo post-punk. ()
Ďalší film pre hnidopichov a intelektuálov, kerý si idú tristominútové zábery do blba, depresívnu atmosféru a čítanie medzi riadkami. Mladá poľka tomu vládne a len vďaka nej som to vydržal do konca. Hrala bravúrne a záver si vypapala. Inak radšej motykou po hlave ako toto ešte raz. A pritom taký skvelý námet. 1 z 5 ()
Může-li být tichý, černobílý a depresivní film o sociální vyvrženkyni s konstantně zapálenou cigaretou podmanivý a zajímavý, tak je to právě tento. ()
Doufal jsem v osvětu Olgina počínání, ve větší rozbor její mimořádně osamělé duše, ale krom odcizené matky, na které to dle mého vše stojí, a snímek se tomuto vztahu měl věnovat mnohem více, jednoho zmlácení ve sprše a dvou lesbických scén, jsem se toho o ztracené dívence a rozpadu její duše moc nedověděl. Film není špatný, černobílá mu nesmírně svědčí, ale pořádně vtáhnout do děje mě zvládly až události soudní, tedy závěrečné. Nebýt Michaliny, která ke vší smůle musela být nadabována, mohlo to dopadnout špatně. ()
Co mě hrozně mrzí, že příběh za a nenatočili podle úplné pravdy a za b vůbec se nazabívají obrovským selháním psychologů. Hepnarová už od dětství trpěla psychyckými problémy, které eskalovali, ale nikdo z lékařů se nerozhodl ji léčit. Díky tomu trošku soucítím i s ní jako obětí nedokonalého systému. Bohužel ani dnes to není o moc lepší. Ale jsme tu v csfd tak se budeme věnovat filmu. Olga - Machalina se mi velmi líbila. Nevím proč si vybrali za hlavní roli zrovna ji, každopádně je to trefa do černého. Režie nezaspala ani tím, že se rozhodli celý film natočit černobíle. ()
pamatuju na tu dobu,ještě dlouhý čas jsem mívala stísněný pocit při jízdě tramvají na Letnou...a film?na jednu stranu pro mne přebytek erotična a cigaret,držených jako prase hrábě...na druhou černobílá,která oprošťuje od rozptylování se barvama a nezvyklé "ticho"........ výkon Michaliny Olszaňské velký,(až jsem jí chvílema pomáhala hrbit se,jak to jen holka dokázala?)...hodnotit příběh sám asi nelze,pokud ho zcela nechápeme - pohnutky apod. - a já to pochopit nedokážu,takže body za ten filmem vyvolaný dávný,známý pocit ()
Nebudu tady vypisovat všechno, co je na tomhle filmu debilní, to už podrobně udělal Necrotongue, ale vznesu dotaz: opravdu bylo v období normalizace, kdy bylo problémem nosit třeba jen trochu odlišné oblečení či u mužů dlouhý vlasy, pro lesbičky tak snadné se bez jakýchkoli indicií vzájemně rozpoznat a ihned navazovat kontakty? A to jsem nezmínila tu exhibici v hospodě. Protože náhodou vim, že to není pro spoustu lidí snadný ani teď, a to máme rok 2020. Takže ještě jedna debilita navíc. ()
[Fabiofest 2016] Působivý film. Nevím přesně čím to, ale Já, Olga Hepnarová je film, který na mě až nečekaně zapůsobil. Černobílé provedení a Michalina Olszanska byla rozhodně dobrá volba. Líbí se mi, že se tvůrci zaměřují výhradně na Olžin případ a moc neřeší kontext. Líbí se mi, že je film celkem univerzální (přijde mi nesmyslné a zbytečné spekulovat o tom, jak to s Olgou doopravdy bylo a zda-li je to ve filmu správně zobrazené). A do třetice, je fakt super, že nám tvůrci nabízí nespočet možných variant, jak a hlavně proč se stalo co se stalo. Ke konci filmu jsem z toho všeho měl zamotanou halvu, ale v dobrém slova smyslu. ()
Mám z toho filmu velkou radost. Je to opět nádherná ukázka toho, že tady lze natáčet zajímavé filmy s vypovídající hodnotou. Ty filmy sice nevydělají velké peníze, nebude se na ně tolik chodit do kina a budou spíše pro náročnější publikům, přesto z nich budu mít mnohem větší radost, než z běžného českého mainstreamu. Já, Olga Hepnarová není bezchybný filmy, i tak si myslím, že spoustu chyb lze odpustit. Opravdu musím pochválit jakým způsobem se filmem poprali režiséři a scénáristé v jedné osobě Tomáš Weinreb a Petr Kazda, jelikož odvedli velmi dobrou práci, na kterou je radost koukat. Velkou zásluhu na tom má výborně zvolená černobílá forma a minimalismu ve vyprávění a v dialozích. Režiséři nikam nespěchají a pečlivě staví svůj příběh a připravují se na zásadní okamžik filmu. Což, jedna z mála nevýhod filmu, jelikož přesně víme co se musí stát a co bude následovat. Režiséři měli obrovské štěstí na herce. Michalina Olszańska je vynikající a vůbec bych se nedivil, kdyby za svůj výkon dostala několik cen, protože je opravdu moc dobrá. Její výkon je hodně fyzický. Ať už jde o specifické pohledy, pohyb, milování se, kouření cigaret(kouří jinak než všichni ostatní) či samotnou chůzi, kterou se jasně odlišuje od všech postav. Ocenil jsem její minimalistické dialogy, které se přesně trefovaly do vyznění postavy. Olszańska táhne film na svých bedrech a nezakolísá. Z vedlejších, spíše epizodních rolích se mi líbil Ondřej Malý, Klára Melíšková, Roman Zach, Martin Pechlát a hlavně Marika Šoposká jako Jitka. Film nemá skoro žádnou hudbu, a to více se soustředíme na zvuky. Kamera krásně zachytává všechnu tu nedokonalost kolem, špínu, rozpadlé baráky atd. Zaujalo mě několik scén jako např. scéna z baru, milování, kouření cigaret v posteli, finální jízda v autě. Díky tomu, že je film prakticky bez emoci, tak je ta odtažitost k hrdince pochopitelná, i tak dost nezvyklá. Lze s ní soucítit, přesto si nejsem jistý jestli bych měl. Já, Olga Hepnerová je film, který si naší pozornost zaslouží, jelikož je to důkaz pro budoucí talentované režiséři, aby ukázali co umí a mohli točit zajímavé filmy, a nemuseli točit české televizní seriály bez nápadů a tvůrčích kvalit. ()
Olga Hepnarová je silná v jednotlivostech a zmatená v celkovém obrazu. Snaží se budit dojem intimity odtažitými scénami, dojem uvěřitelnosti zkratkovitými a strojenými dialogy, pokouší se vnořit do mysli hlavní hrdinky bez toho aniž by divák prožil její osud a natočit životopis bez pocitu plynutí času. Snímek je strašlivé rozháraný a nedává smysl. Úplně chybí okamžiky formování charakteru Hepnarové, přitom pro děj nepodstatné, avšak vizuálně působivé erotické scény dostaly zbytečně moc prostoru. Navzdory dlouhým a melancholickým záběrům a tísnivé atmosféře chybí jakýkoliv emocionální prožitek. Vedlejší postavy jsou citově netečné a vnitřně prázdné, jen karikatury skutečných lidí. Přesto projevují zájem o osud Hepnarové a díky této snaze nepůsobí její život ani bezútěšně, ani tragicky. Rozhodnutí nechat na divákovi, zda si Hepnarová zaslouží odsouzení či pomoc, tak vyznívá do ztracena. Ublížených lidí věřících, že je celý život všichni ponižovali a proto jsou v právu, pokud se rozhodnout vylít si svůj vztek na náhodných kolemjdoucích, se v Evropských mešitách najde dost a dost. Když svou frustraci dotáhnou do konce, tak jejich činy soucit a pochopení nebudí. Nadprůměr pro českou kinematografii, slabší průměr pro tu světovou. ()
K filmu "Já, Olga Hepnarová" se nedá přistupovat jako k typickému "českému" filmu.. Rozhodně se nejedná o výpravný snímek, ale spíše o emocionální životopis s uměleckým přesahem.. I přes pomalé tempo je to velmi koukatelné, zážitek umocňuje tíživá atmosféra.. Velmi mě bavilo celkové pojetí filmu, stylově jako vystřižené ze 70. let. Michalina Olszańska se se svou postavou poprala velmi zdatně.. Největší zážitek z hereckého projevu jsem měla od Kláry Melíškové.. Jediné mínus, které pro mě film má je to, že po shlédnutí v sobě mám daleko víc otázek než odpovědí. Doporučuji všem náročným divákům ;-) ()
Depka. ()
Totální nesmylsl. Překroucený jako vždy. ()
Artový film, svým stylem zjevně odkazující na Československou novou vlnu. Depresivní, pomalé, scény úplně nedrží u sebe. Paradoxně trailer byl daleko "filmovější", pádnější a mrazivější, než snímek samotný. Plusy jsou určitě neokoukaní herci a výborný výkon Michaliny Olszańské, jako mínus beru až přílišné zaměření na hrdinčinu sexualitu, místo většího prozkoumávání prostředí, jimiž musela procházet, a která byla pro čin samotný daleko důležitější. Dalo se to natočit lépe. ()
Reklama