Scenár:
Kyeong-hee LeeEpizódy(20)
-
Episode 1 (E01)
-
Episode 2 (E02)
-
Episode 3 (E03)
-
Episode 4 (E04)
-
Episode 5 (E05)
-
Episode 6 (E06)
-
Episode 7 (E07)
-
Episode 8 (E08)
-
Episode 9 (E09)
-
Episode 10 (E10)
-
Episode 11 (E11)
-
Episode 12 (E12)
-
Episode 13 (E13)
-
Episode 14 (E14)
-
Episode 15 (E15)
-
Episode 16 (E16)
-
Episode 17 (E17)
-
Episode 18 (E18)
-
Episode 19 (E19)
-
Episode 20 (E20)
Obsahy(1)
Student medicíny a ctižádostivá moderátorka. Jejich přátelství - a sny - musí projít zkouškou osudové tragédie (Netflix)
Recenzie (19)
U 10. dílu končím a radši věnuju čas jinému seriálu. Nemůžu si pomoct, ale po herecké stránce, až na pár výjimek, Innocent Man absolutně selhává. Hlavně si potvrzuji, že Gwang-Soo neumí vůbec hrát. Dále Park Si-Yeon má intonaci jako kdyby hrála v divadelní hře, což k absenci pořádného hereckého projevu jen přidává. Poté jsem ještě nepochopil situaci, při níž má Seo Eun-Gi informaci, díky které má pádný důvod proč překazila jeden prodej, ale za celých 10 dílů, jenž jsem viděl, ji nepoužila. Ještě se musím pozastavit nad jednou zajímavostí, objevující se ve více korejských seriálech a tou je ošetřování povrchových zranění. Je docela úsměvné jak jemně přejíždí ony rány tyčinkou do uší s cílem ošetřit vzniklé poranění xD. ()
Všechno, co si jen dokážete v korejském drama představit, to všechno tady najdete na jednom místě. A kupodivu to nepůsobí nijak přehnaně. Si Yeon Park konečně dostala roli, ve které se mohla pořádně vyřádit. Já ji vždy chtěla v nějaké takové roli vidět. Přesto pro mě byla hvězdou seriálu Chae Won Moon, která mě hodně překvapila. Její dřívější výkony v jiných seriálech nedosahovaly ani zdaleka takové kvality. Joong Ki Song je moc fajn herec, i když mě pořád víc bere právě takový Hyun Bin, Rain či Jang Hyuk. Ale to nemění nic na tom, že svoji roli zvládl neuvěřitelně dobře. Občas jsem z jeho pohledů měla až husí kůži a nikdy jsem nevěděla, co od něj čekat. Hezký seriál. ()
Asi budu zase jednou z těch "nechápavých", těch, kterých se tento seriál vůbec nedotkl (jako u Time between dog and wolf :-D). Ale prostě nesedlo mi to, přišlo mi to stupidní, děsně uměle vykonstruovaný a plné zbytečný a prázdných scén. Přiznávám, že bylo pár chvil, kde se mi to líbilo, kdy jsem se usmála, případně cítila jakési dojetí, ale tohle všechno převážilo a zastínilo mé neustálé kroutění hlavou, jak je jen možné, že scénáristi vymysleli něco takhle nelogického, proč je tu jen tolik "made-up" scén, které tu jsou prostě jen nastrčené, aby se děj někam posunul, pročež to vůbec nevyzní přirozeně?Hudba mohla bejt sebekrásnější, Joong-ki Song sebeuplakanější, sebezničenější, příběh mohl vypadat sebelíp, ale smůla. Opravdu jsem se na seriál těšila, šla k němu s čistou hlavou a bez předsudků, ale nakonec odešla zklamaná z nějakého umělého patvaru, který si hraje na drama. Upřímně miluju amnestie, ale tady jsem se jí vysmála. Mám ráda klišé, ale tady byly tak divně pospojovaná, že se jsem si je neužívala. Ve zkratce: bylo to tak nelogické, až mi to znechutilo celý seriál. A navíc jsem se tak 65 % času nudila. Přeloženo. ()
Do dílu 18. je to pro mě pětihvězdičková záležitost, která je nejlepší sérií v Koreji roku 2012. Jenže Korejcům tradičně nejde finiš, příliš natahované, překombinované. Zamrzí, že některé naznačené věci ve scénáři později zanikly, případně, některé věci i kromě finiše se daly řešit elegantnější cestou. Tyhle lapsy jsem ochoten odpustit, ani ne proto, že je to hardcore melodrama, ale protože tahle série disponuje mnoha klady. Má potenciál být jednou mramorizována jako klasiky typu Green Rose, Time Between Dog And Wolf. Song Joong-ki válí jako student medicíny Kang Ma Roo, a to neskutečným způsobem, zajímavé střídání poloh bishík/bad boy, kdy stejně tušíte, jak jeho postava dopadne. Nevím, jak to Korejci dělají, ale z jednoduchého příběhu plného typicky korejských ingrediencí i záporů vytřískaly úžasné emoce, napětí. Zásluhu na tom má jak hlavní, tak vedlejší obsazení. Pak Si Yeon jako osudová femma fatale Han Jee Hee, jenže její výkon přebila Moon Chae Won jako Seo Eun Gi, která s ní soupeří. Moon a Song mezi sebou mají opravdu chemii, zaslouženě posbírali za svůj výkon několik cen. Co musím vyzdvihnout je naprosto killer stylový, jednoduchý opening, a především OST co vás sraží mnoha motivy neustále do kolen. Zadumané motivy, osudové motivy, bravurně zaranžovaná komorní smyčcová sekce, akustická kytara, tklivé piano motivy, občas elektrická kytara. Perfektní ost, co jsem dlouho neslyšel, težící jasně i z klasické hudby. Kromě Pak Si Yeon jsem zde nikoho neznal, sázka na málo známé tváře dokonale vyšla a já si trochu rozšířil obzory. Mrzí mě, že je po týdnu sledování konec, stal jsem se dokonale závislým jiný seriál/film/činnost neměla místo. Škoda, že jsem na to nenarazil již dříve...Nicméně časem bude ještě repríza a uvidíme, zda nakonec nenapálím pět hvězd. Mužské zavedené idoly jako Hyun Bin, Kang Dong Won, Jun-Ki Lee aj. mají nyní tvrdou konkurenci. Song Joong-Ki, Micky Yoochun, a ještě jeden teď mi vypadlo jméno. Ale každopádně u mě vítězí Song Joong-Ki, už jdu shánět želízko na kroucení vlasů, kupuji černou košili a kapesní hodinky Innocent... abych vypadal více cool a osudově. ()
Skvělá ústřední dvojice, nádherný soundtrack s chytlavým Vem ven psisko (ehm San Francisco). Totálně zabitý posledními dvěma díly. Ten předposlední byl přeplácaný flashbacky a poslední stupidní poslední čtvrt hodinou. Ach jo. Proč tohle klišé Korejci tak milují? 3,5* ()
Za určitá chování hlavních postav by se měly udělovat fyzické tresty. Fakt. Ohnout přes koleno. Už dlouho jsem v některých momentech netrpěl na scénáristickou impotenci, jako při tomto seriálu. Taková škoda! Chtělo to vyházet několik stupidních chování hlavních hrdinů a maličko upravit charakter jedné postavy. Vyškrtat dialogy jako: "Hej ty! Chci ti něco říci! Chceš to slyšet?" "Nechci slyšet! Trpím/jsi drzý(á)/jak můžeš takhle mluvit/nemáš právo! (obviňovací monolog na pět minut) ".................." (mlčení s x změnami výrazu xichtu a dramatickou hudbou, která signalizuje, že se dotyčný nedozvěděl zásadní informaci) - kvůli takovýmto věcem bych zkopával do kuličky. JENŽE na druhou stranu tento seriál většinu času jede a obsahuje super momenty (moc se mi líbilo, když ji spící hodil do rybníčka a následně pronesl kratší řeč, po které, nejen, že ho nezmlátila, ale celá šokovaná s ním šla pracovat) a vztahy. Když jsem na začátku viděl několk scén ve stylu "hysterická kráva", měl jsem chuť s melodramatem praštit, jenže jsem chtěl vidět Moon Chae-won. Když se objevila, byl jsem z její podstavy nadšen a nemohl se dočkat, jak to bude vypadat, až na sebe ti dva narazí. Když na sebe narazili, líbilo se mi moc. Moon Chae-won měla neuvěřitelně barvitě vytvořenou postavu - krása koukat. V druhé polovině jsem začal vnímat i Park Si-yeon. Zajímavé. Finálně: Něco na 5, něco na 1-2*. Dobrého bylo víc. ()
Jeden, z pro mne nejrozpoluplnějších seriálů. Je to už dávno co jsem ho viděla, ale dost často na něj myslím. Pořád vlastně nevím jestli se mi to líbilo nebo ne. Celkově je to asi nejdramatičtější věc co jsem z JK viděla. Často jsem u některých scén měla zaťaté pěsti a čekala co se za pár vteřin stane. Tak uvidím jaké hodnocení mu dám, až ho ještě někdy shlédnu. ()
Podobně jako Mkqp končím předčasně v 9. díle a s jeho názory se z velké části ztotožňuji. Už jsem si docela zvykl, že úvodní zápletky bývají hodně odbyté, krkolomné a nelogické, nicméně tady i scénárista nedokázal využit potencionál příběhu a postrádal jsem dostatečný vývoj událostí, místo toho šlo o nezajímavé plácání se ve vztazích a citech. Herecké výkony z velké části slabé, zejména Lee Kwang-soo zde byl ve vedlejší "zábavné" roli vysloveně trapný, obrovský kontrast s jeho rolí v Dong Yi kde mu to fakt sedlo. Škoda, sledovat se to docela dalo, ale stále jsem čekal, že se děj patřičně rozjede a rozvine, leč marně. ()
Skvělý příklad toho, jak do korejského seriálu narvat úplně všechno a lidi od toho nepustit. Song Joong-Ki, věřila jsem mu každé slov o, žrala každý jeho pohled. ()
Možná budete patřit do stejné skupiny jako já a po shlédnutí několika dílů říkat, jaká je to neskutečná schizárna a jestli to bude takto pokračovat dál, tak zešílíte. Ta stará křivda, za kterou bych se v pozici diváka už dávno pomstila, mě neskutečně dráždila stejně jako chování postav... a co potom ty přímočaré situace nebo SPOILER: další totální ztráta paměti u téže osoby, to už - pozor - můžete pěnit. Přesto všechno nastala chvíle, kdy jsem zhltla několik dílů za sebou a sedly, jak se říká, jako hrnec na p-del. Najednou jsem si zalíbila všechny postavy. Snad jsem konečně pochopila ty vztahy mezi nimi.., snad jsem pochopila Ma-Roo-shio, jehož pasivita (ano, pro mě pasivita, já bych Jae-Hee ze začátku prostě přetrhla) mě totálně ubíjela - ty ztracený léta, medicína,.. Ale i tak jsem to s ním prožívala.. Jae-Hee - s ní jsem neměla takový problém, vždyť ona si šla za svým, skvěle se nesnášela a ještě teď ji nesnáším. Eun-Gi - moje nejoblíbenější - musela jsem si k ní najít cestu, ale rozuměla jsem jí nejvíce... Ale i z tohoto očarování jsem se probudila a závěrečné díly mě utvrdily v tom, že 3 hvězdy jsou akorát a ani dokonalé herecké umění to prostě nezvrátí. I když jsem přežila to jednání postav, tak všeho jiného bylo prostě moc. Ta zápletka se dala pojmout jednodušeji. Hudba, hudba je ale nádherná, nemám slov. ()
U takýchto seriálov ma najviac mrzí, že sa výroba nedotiahla do detailu. Scenár je krkolomne prekombinovaný a zbytočne rozťahaný do dvadsiatich dielov, aby v posledných minútach záverečnej epizódy priniesol divákovi nelogické rozuzlenia. Keby sa retrospektívne neopakovala jedna situácia z rôznych uhlov a namiesto nekonečných vnútorných monológov by sa vysvetlenie nechalo na percepcii a inteligencii diváka, bol by to úplne iný zážitok. Každý by si namiesto vnucovania pohľadu a postojov scenára a réžie zobral zo seriálu to, na čo dosiahne jeho vnímanie. To, čo u mňa rozsvietilo štyri hviezdy, sú herecké výkony, ktoré sú v rámci scenára brilantné a hlavná soundtracková téma, ktorá môže vyzerať banálne, ale v tomto seriáli plnom intríg zafungovala. ()
Tenhle seriál je hardcore melodrama se vším co k tomu patří - vraždy, intriky, láska, nenávist, amnézie, prosopagnosie (ta nastupuje v okamžiku, kdy je obyčejná amnézie už příliš ohraná), poměrně jednoduchá a při bližším pohledu vachrlatá příběhová linka...jen to nemanželské dítě chybí, ale to se asi v Koreji až tak moc nenosí. Myslím si, že mezi hlavními herci by měla být zmíněna i ona amnézie, protože tolik prostoru jsem jí snad ještě nikdy věnovat neviděl (i když uznávám, že tohle není zrovna můj žánr). A přesto mě seriál zaháčkoval od prvního do posledního dílu. Obrovskou zásluhu na tom měl hlavně Song Joong Ki, kterého bylo trochu zvláštní vidět v roli "badboye", ale o to víc jsem byl zvědavý na každý další díl. Potěšila i menší rolička Lee Gwang Soo-a, i když s tou jsem měl trochu problém jak moc vážně ji mám brát (Gwang Soo jako flowerboy a playboy - to jako vážně??). Nejvyšší hodnocení tak nedávám hlavně kvůli příběhu, který až na tak vysoké úrovni není a občas proto postavy jednají poměrně zvláštně... ()
První čistě melodrama, které jsem v rámci kdramat viděla. Kdyby tam nehráli JSK a LGS, tak se asi neodhodlám, ale nelituji stráveného času. Vcelku můžu říct, že mě to hodně chytlo, ale, už nevím proč, po desátém díle jsem si dala delší pauzu a pak se nemohla odhodlat se k tomu vrátit. Na vině bych asi viděla jejich zpomalení už předtím líného tempa. Nicméně po návratu jsem si dala desetihodinový dramaton a zvládla to až do konce. Dala bych o jednu hvězdičku víc (a dlouho jsem nad tím i uvažovala), ale je tu pár věcí, přes které mám problém se přenést. Předně ten děj sám o sobě má mezery. Nejednou mě napadlo, že se někdo v polovině rozhodl změnit konec, protože pár nakousnutých věcí zmizelo v zapomnění. To bylo nahrazeno řešením všech slepých uliček - amnézií. Asi si taky budu muset nějakou pořídit, abych zjistila, co na tom všichni mají. Ale co je nejhorší, nějak jsem se nemohla vžít do těch postav. Obzvlášť Jae Hee mě iritovala neskutečným způsobem. Tak patetickou mrchu jsem ještě neviděla. Plusové body jdou každopádně k oběma 'Same age friends': Ma Ru-ovi jsem to stoprocentně věřila a Jae Gil v kombinaci s Choko byli skvělá dvojka. ()
Tak ten koniec bol vážne mignutý, čo je škoda, keďže to má aj svoje silné momenty. Len by bolo treba scenáristovi vysvetliť, že menej je niekedy viac. ()
Ale jo, vcelku pěkný, dost emotivní seriál, zajímavý děj, výborné herecké výkony.. Do 15. dílu to má spád, posledních 5 dílů mi dalo dost zabrat abych to dokoukala,.. trochu se to ke konci vleče, místy je to natahované, má to chvílemi zdlouhavé záběry, ale to se od Korejců dá očekávat. První díl mě vůbec nenadchl, a musím říct, že jsem se k seriálu vrátila snad po 4 měsících.. Nelituju toho, že jsem to celé zhlédla, ikdyž se přiznám, že za srdce mě to tolik nechytlo.. Jinak pěkné melodrama do deštivého dne..:-) ()
Citová vydíračka jako prase, ale kdo má rád love story s nečekanými zápletkami bude nadšený. Sice mě tady dost štve ten typicky korejský "srdce drásající a uplakaný" styl, neuvěřitelně vleklý děj, scény v dešti nebo to, že na jeden příběh tu je až moc smrtelných příhod a amnézií. Celkově se mi ale seriál líbil, hlavní postava je pořádný sympaťák a ostatní charaktery taky nejsou špatné. A koho nezaujmou věčné milostné zmatky alespoň načerpá módní inspiraci. Zkrátka jedno z těch luxusnějších korejských TV dramat. ()
Ani nevím, co jsem očekávala, ale takovéhle melodrama určitě ne :-D. Pustila jsem si to, protože tento seriál má i po tolika letech stále své obdivovatele. No a musela jsem si na to trochu zvyknout. O veškerou akci a nějaké ty melodramatické momenty se stará především Han Jae-hee (Park Si-yeon), kterou jsem teda nemohla snést. Nechápala jsem, proč se kolem ní pořád všichni motaj a nejhorší bylo, že těm svým lžím věřila i ona sama. Nakonec se tedy záporákem stal Ahn Min Young (myslím, že to byl zástupce ředitele), který byl podle mě jednou z mála postav, která nějak logicky jednala. Každopádně, co se týká Song Čung-ki a Moon Chae-won, tak to jsou opravdu dobří herci, jenom ten vztah jejich postav byl tak zvláštně vystavěn, že byl divák vlastně pořád nespokojen. I když to má být romantické, tak ve mně to žádné takové pocity nevzbuzovalo. Taky nepatřím k velkým fanouškům té hudby. Chápu, že to před lety mohl být velký hit, ale s novodobou korejskou seriálovou tvorbou se to nemůže srovnávat. Ale abych byla upřímná nemohla jsem se od toho odtrhnout a i když jsem často kroutila hlavou, tak mě to pohltilo. ()
TAk mi nezbývá než souhlasit se Zízou, nelogičnost, neuvěřitelnost určitých chování (jsem zvyklá na to, že se vývoji děje musí nějak pomoct, ale tady to bylo fakt nepromyšlený, jakoby logikou dítěte) -prostě mi to jako celek nesedlo. To vše mi zastínilo možná jinak ucházející děj nebo výkony většiny herců. Poslední epizody jsem dokoukala letem světem. ()
Ne, melodrama ne. Tohle mi připadá jako telenovela z přelomu století. Dva díly a stačilo. Brak. ()
Reklama