Réžia:
Andrzej WajdaScenár:
Jerzy Stefan StawińskiKamera:
Jerzy LipmanHudba:
Jan KrenzHrajú:
Teresa Iżewska, Tadeusz Janczar, Wieńczysław Gliński, Tadeusz Gwiazdowski, Stanisław Mikulski, Emil Karewicz, Vladek Sheybal, Jan Englert, Kazimierz Kutz (viac)Obsahy(1)
Príbeh skupiny povstalcov, ktorí sú - ako všetci obyvatelia obklúčenej Waršavy - nútení k úteku cez bludiská varšavských kanálov. (andykovac)
Videá (1)
Recenzie (49)
Zmysel, pointa, myšlienka filmu... všetko bolo výborné, no čo z toho, keď to bolo tak hrozne nezáživne podané. Teda aspoň pre mňa. Kostra príbehu slabá, bez nejakých zaujímavejších vedľajších odbočiek, a lepšie dramatické scény boli skoro všetky utopené v absolútnej tme toho kanála. Veľmi slabý priemer. 50/100 ()
Film Kanály natočený v době, kdy byla polská kinematografie téměř neznámá, vypráví tragický příběh odbojářů během Varšavského povstání v roce 1944. Snímek je součástí volné válečné trilogie, ve které se Wajda snaží zpochybnit polské hrdinství a vysvětlit poválečnou ztrátu hodnot tehdejší generace. Film, který je zpočátku veden v dokumentárním, až reportážním stylu, by se dal rozdělit na dvě poloviny. Nadzemí - Podzemí. První část je plná dlouhých realistických záběrů, zejména na Varšavské ruiny. Druhá, podzemní část je pak velice ponurá, plná naturalistických záběrů, zvuků a šumů. Mé vnímání filmu tak nabírá až děsivého rozměru. Nevyhnutelně se blížící smrt. Stísněný prostor. Strach. Nejistota. Křik. Ticho. Tma. Prostě vynikající film "Pana režiséra". ()
"Tohle jsou naši hrdinové. Dobře si je prohlédněte. Jsou to poslední chvíle jejich života." Polský heroismus říznutý upřímností italského neorealismu jakožto jeden ze základních pilířů polské filmové školy. Zbytečný útěk smrdutými kanály dantovského pekla, i přes velké množství postav dostatečně prokreslené charaktery. To vše je ještě zdůrazněno Wajdowou expresivitou a vršením scén s patřičně promyšleným emočním účinkem. // Na podruhé pět hvězd. Pětatřicítka je prostě pětatřicítka, já sem se ani chvilinku nenudila a kámoši vylezli ze sálu patřičně zdrblí. ()
Andrzej Wajda se dotýká ve filmu Kanály osobního tématu poláků a to boje za svou svobodu v druhé světové válce, která pro Polsko celkově byla velmi zničující. Krom mladičkého Romana Polanskiho jsou pro mě ve filmu poměrně neznámí herci, ale to nic neubírá na jejich kvalitě, která se prohlubuje s plynoucím filmem. Je těžko uvěřitelné, ale podle mě je 95 minut pro film trochu moc. Tento příběh je jednoduchý a v druhé půlce velmi stereotypní a trochu nepřehledný. Hudba ve filmu moc není a cestování skupinky vojáků, která se postupně rozdělí na tři a vy je střídavě sledujete, se stává sledování stále dokola podobných míst. Příjemným překvapením pro mě byla postava, kterou hraje Teresa Berezowska. Blonďatá krasavice, která po celý film září a nejen díky barvě svých vlasů. Od začátku je řečeno, jak postavy skončí a trochu to ubírá na překvapení, které se vytrácí po prvních vteřinách a jen sledujeme a čekáme jak se všechny smrti stanou. Docela škoda, ale i tak jsou Kanály velmi silný snímek o lidech, kteří zažili období lidstva, které se s ničím nedá srovnávat. ()
Tematicky drama "Kanály" přímo souvisí s Wajdovým debutem "Nezvaní hosté", předznamenávající jedno z jeho životních témat: Poláci a druhá světová válka, takže patos a idealismus nebo technické nedostatky nemohou snížit výpověď filmu, alespoň pro mne. Zatímco Cybulského rifle v "Popelu a démantu" jednoznačně ukazují na generační zpověď, tady jsem podobné prvky nenašla. Cením, že v příběhu tragických hrdinů varšavského povstání patos, u válečných filmů vlastně nutný a přirozený, Wajda vždy vybalancuje skrytou ironií. ()
Reklama