Réžia:
Jean-Marie PoiréKamera:
Robert AlazrakiHudba:
Jean MusyHrajú:
Christian Clavier, Michel Galabru, Roland Giraud, Gérard Jugnot, Martin Lamotte, Jacques Villeret, Josiane Balasko, Michel Blanc, Jean-Claude Brialy (viac)Obsahy(1)
Francouzské kinematografii nikdy nechyběl humorný pohled na 2. světovou válku. Prominentní pařížská rodina operních pěvců a orchestrálních hudebníků je nucena poskytnout větší část své pařížské rezidence velení Wehrmachtu. Jenže, co dělat, když část rodiny se angažuje v odboji, ukrýváte anglického letce a má na vás spadeno šéf místní buňky Gestapa? Rozuzlení může přijít jen při soukromé audienci pro bratrance Adolfa Hitlera... (ČSFD)
(viac)Videá (3)
Recenzie (22)
Teda Clavier vobec nezacinal zle, v komedii s Galabru /cetnicka seria s istym L. De Funesom/. Humorny pohlad na II. svetovu vojnu potesil ma aj po X rokoch, francuzsky humor je CZ a SK divakovi myslim hodne blizky na rozdiel od US blbowoodskych blijakov. Skoda len, ze Jean Marie Poire ako rejza mi toho vela nehovori : 70 % ()
Obdivuji milovníky žab, že ten obrovský trapas, který si ukousla jejich armáda za druhé světové války dokážou přetavit ve výtečné komedie. U odbojářského dědouška je celkem vydařená hlavně první půlka filmu, která nepostráda sarkasmus a hodně přesný trefy do mentality francouzského národa. Druhá část je však poměrně zbytečně zmatečná a jen velmi těžce drží při sobě a to má samozřejmě neblahý dopad jak na humor, tak na tempo filmu. ()
"Kuchař cedí nudle. Opakuji: Kuchař cedí nudle." Přiznávám se, že v době, kdy jsem Dědu viděl poprvé, tak jsem nevěděl, kdo je Christian Clavier. Mě upoutalo spíš jméno Michela Galabruho, scénáristy Sedmé roty Jeana-Marie Poirého a to, že je film věnován Louisi de Funésovi. Když jsem však viděl v úvodních titulcích celou plejádu slavných či povědomých jmen a především mých oblíbenců (z opravdu plejády uvedu jména Jugnot, Carmet) mé srdce zaplesalo. Film samotný je ovšem opravdu bláznivý a je z něj už cítit ten typ humoru skupiny Le Splendid (ti tu jsou v plném počtu až na Bruno Moyota). Pro mě po Velkém flámu a Sedmé rotě asi nejlepší francouzská válečná komedie. Ještě doplňuji Louis měl ztvárnit titulní postavu, ale zemřel před začátkem natáčení a tak roli převzal jeho parťák Galabru. Škoda, mohlo to být zajímavé setkání třeba s takovým Christianem Clavierem... ()
Protože jsem dřív viděl čerstvější plody spolupráce dua Clavier-Poiré (např. Strážné anděly), radši jsem nic moc neočekával. No vidíte, a dočkal jsem se nejpovedenější francouzské válečné komedie od Velkého flámu. Humor za každou cenu, který pak se střídavými úspěchy uplatnili v Návštěvnících, v Dědovi nebyl zapotřebí, takže navzdory vší legraci nejsou třeba Němci jen neschopní hloupí šašouři, ale opravdu z nich jde strach a hrdinům tedy můžeme fandit a bát se o ně. A kromě toho je tahle komedie přímo památečním albem francouzské komediální elity. Kam oko dohlédne, spočine jen na samých známých tvářích. Schází ovšem čerstvě zesnulý Louis deFunés, kterému je film věnován. 80 % ()
Je to komedie v typickém Poirého stylu, takže hodně bláznivé, zmatené, občas i překombinované, s několika fórky na hraně trapnosti a také tu nepřejde 5 minut bez něčího řevu, protože řev, zmatek a humor evidentně pro Poirého jedno jest. Jenže k onomu „válečnému“ námětu, který jakoby se neodehrával klasicky na pozadí války, spíše trochu izolovaně od politického dění mezi pozůstalými a dosti švihlými náckami (a jejími protivníky s podobně svérázným odbojem), ten zmatek a chaos kupodivu celkem šel. Děj je napráskán akcí v rychlém sledu, naštěstí i humor na mě v nejedné scéně fungoval (byť zdaleka ne vždy, kdy se o něj režisér snažil), film hýří dostatkem vtipných či povedených nápadů (včetně metafilmového závěru à la Radokův Šach mat) a dost mu pomáhá mnoho hereckých hvězd (Galabru, Francois, Carmet, Yanne i na menším prostoru úroveň spolehlivě pozvednou)... i dvě kočičky Pauline a Dominique. :) No a zmínil bych osobitě Gérarda Jugnota, sice jsem ho po prvních vteřinách s tím pisklavým afektem měl chuť odstřelit a trnul, aby to některá z postav co nejdřív za mě udělala, ale když se svou postavou kulhavě nakráčel na scénu poněkolikáté, v stále více vystupňovacích gazích, začal mě úspěšně rozesmívat. Takže jo, ačkoliv silné 3 hvězdičky budou z mé strany zřejmě maximum, které Poirému dokážu udělit (stejně jako u předchozího Ježíška neřáda), určitě mě tahle komedie často víc bavila, než nikoliv, a po totálním fiasku s Návštěvníky a Mes meilleurs copains jsem si tímhle alespoň trošku dojem z Poirého tvorby napravil. [70%] ()
Galéria (21)
Zaujímavosti (1)
- Film je věnován Louis de Funèsi. (JohnSmith)
Reklama