Réžia:
Georges LautnerKamera:
Henri DecaëHudba:
Ennio MorriconeHrajú:
Jean-Paul Belmondo, Jean Desailly, Cyrielle Clair, Marie-Christine Descouard, Elisabeth Margoni, Jean-Louis Richard, Michel Beaune (viac)Obsahy(1)
Joss Beaumont bol jeden z najlepších francúzskych tajných agentov a preto mu bola zverená mimoriadne chúlostivá a náročná úloha - odstrániť afrického diktátora. Potom, ako sa v Paríži zmenilo politické smerovanie, sa zmenil aj pohľad na diktátora a útok na neho sa stal odrazu z ekonomických dôvodov nevhodným. Beaumontovi nadriadení sa preto rozhodli sa ho zbaviť a vyzradili ho diktátorovým bezpečnostným zložkám. Po rokoch mučenia a väznenia sa mu konečne podarilo utiecť a vracia sa do Paríža, aby sa pomstil... (RTVS)
(viac)Recenzie (539)
Celkový dojem z filmu mám vždycky neradostný - špinavé zákulisní politické čachry, sviňští policajti a poprvé, kdysi hodně dávno, mě dost překvapil unhappyend. Na druhou stranu je to film s Belmondem, a ten si nemůže odpustit všelijaké vtípky a žertíky a komické vložky. A to je právě to, co filmu trochu vyčítám - to, že nezůstal cele ve vážné rovině (aspoň jako ve stylizovaném africkém začátku), a nebo že nebyl pojatý s větší nadsázkou. Tenhle slepenec vážné tragédie a francouzsko-belmondovsky rozpustilé komedie, mi zkrátka příliš dobře neštymuje dohromady. Takže i když mám Profesionála rád, na pět ho necením; ale bez rozmýšlení bych dal pět za překrásnou, existenciálně silnou, osudově naléhavou Morriconeho ústřední melodii. Jinak moje nejoblíbenější scéna je samozřejmě ta s lesbicko-sadistickou seržantkou (božská Dany Kogan), geniální. Potom Beaumontův duel s Rosenem (ve své roli hodně přesvědčivý Robert Hossein), no a ten neradostný závěr mi nakonec přijde jako nejlepší ze všech možných závěrů, jen ať si lidičkové nezvykají, že v belmondovce musí všechno dobře dopadnout. P.S.: Jak si tak pročítám zdejší komentáře, někdo tu poznamenal, že bez Morriconeho hudby by film byl mnohem obyčejnější, méně zajímavý... Když nad tím tak přemýšlím, něco na tom opravdu je, ta moje čtvrtá hvězda je z největší části asi fakt za tu hudbu. ()
Osmdesátky jsou neúprosné, ta doba je příznačná pro určitý styl, jakým se psaly a točily akční filmy a přestože Profesionál je více kriminálka než akční, duch doby se mu nevyhnul a nesmazatelně ho poznamenal. Belmondova postava je něco jako James Bond, neporazitelný, cool a v obličeji dle aktuálního rozpoložení filmu střídá nasranost a úsměv. Bohužel díky úvodním hromským upozorněním, jak chytrý bude a jak všechny rozmetá, což se taky do puntíku stalo, jsem nebyl schopen jeho cestu prožívat, stotožnit se s ním, nebo mu aspoň fandit. S tím je spojen zmiňovaný zásah osmdesátek - zatímco filmy Schwarzennegera a Staloneho jsou (také) jednoduché až hloupé, jsou přesto zábavné, lehké a člověk se může stoprocentně na hlavní postavu upnout. Belmondo se mi prostě nelíbí, scénář je slabý, dialogy naprosto duté, sofistikovanost profesionálova plánu se projeví asi jen ve dvou momentech (průměrní bezdomovci a závěr, který je asi tak jediný světlý bod snímku). Co dál? Emoce nula, místy jsem se užíral nudou a myslím, že při odkazu na Leoneho westerny se chudák mistr obracel v hrobě... 5/10 ()
Zajímavé, jak jedna povedená ústřední melodie (Chi Mai) "poznamená" celý film. Díky ní si i po mnoha a mnoha letech budete pamatovat útržkovité detaily tohoto Profesionálního filmu s drsným Belmondem a skvělým českým dabingem ČT (1992) - Jiří Krampol, Alois Švehlík, Jiří Klem, Stanislav Fišer, Vítězslav Jandák. ()
Zvláštní film, který neskutečným způsobem těží ze spojení Belmondo a Ennio Morricone. Belmondo je ve své roli dokonale přesvědčivý. Jeho ve vážné pozici opravdu obdivuji a jsem moc rád, že také jednou odložil svůj úsměv a vtip. Po celou dobu mu hraje bezchybný Ennio Morricone a jeden z jeho nejlepší kousků, Chi mai. Film je jinak poměrný jednoduchý, ale není to na škodu, protože i tak se jedná o pro mě jedné z nejlepších filmů Jean- Paula Belmonda, který v závěru diváka naprosto položí. ()
Profesionál je velice dobrá kriminálka, ale zároveň je názornou ukázkou toho, s čím mám u francouzských filmů často problém. Postavy se často chovají nejen nelogicky, ale i tak nějak v rozporu s jejich charakterem. Film třeba vůbec nedokázal věrohodně sdělit proč vlastně tolik Beaumont lpí na odstranění diktátora. Nebo proč prostě Roselliho neodělal už v bytě, když to měl v úmyslu? Ony politické hry v pozadí jsou načrtnuty jen velice povrchně a ve filmu je vůbec víc zcestných rozmáchlých gest, než logických činů. Morriconeho ústřední melodie je sice úžasná, ale na druhou stranu je také snad jediným a nadužívaným hudebním motivem, takže se brzy ohraje. Štěstím je, že film má Belmonda, který má takové charisma, které spoustu děr přezáplatuje alespoň při prvním shlédnutí. ()
Galéria (77)
Zaujímavosti (22)
- Letadlo, kterým přilétá Le président N'Jala (Pierre Saintons), je Dassault Falcon 20F – 397 s imatrikulací F-GBTM. Dassault Aviation SA byl francouzský letecký výrobce, který se zabýval výrobou vojenských letadel, business jetů a regionálních dopravních letadel. Vrtulník, kterým přilétá Doris (Marie-Christine Descouard), je Aérospatiale AS350B Ecureuil s imatrikulací F-GBTG. Aérospatiale byl francouzský letecký výrobce, jenž se soustředil na výrobu civilních a vojenských letadel a nosných raket. (sator)
- Čtvrtý nejvýdělečnější film ve francouzských kinech roku 1981. Jen v Paříži jej navštívilo přes 300 tisíc lidí. (HellFire)
- Aby se snížily produkční náklady, byly všechny scény odehrávající se v Africe natočeny v regionu Camargue na jihu Francie a štáb obsadil jako komparzisty afroamerické studenty z univerzity v Montpellier. (sator)
Reklama