Réžia:
Andy MuschiettiScenár:
Gary DaubermanKamera:
Checco VareseHudba:
Benjamin WallfischHrajú:
Jessica Chastain, James McAvoy, Bill Hader, Isaiah Mustafa, Jay Ryan, James Ransone, Andy Bean, Bill Skarsgård, Jaeden Martell, Wyatt Oleff, Jack Dylan Grazer (viac)VOD (2)
Obsahy(1)
V pokračovaní najúspešnejšieho hororu všetkých čias sa do mesta Derry vracia zlo a členovia Klubu núl budú musieť opäť spojiť svoje sily na mieste, kde to všetko začalo. Od hrôzostrašných udalostí ubehlo 27 rokov. Členovia Klubu núl sa rozišli a žijú si vlastné životy. Mike ako jediný ostal v rodnom meste a je nútený zvolať ostatných členov klubu späť do Derry, kde budú spoločne opäť čeliť zlu. Všetci sú poznamenaní hrôzostrašnými zážitkami z minulosti, každý z nich bude musieť preto opäť prekonať svoj najsilnejší strach a čeliť klaunovi, ktorý je teraz nebezpečnejší ako kedykoľvek predtým. (Continental Film)
(viac)Videá (2)
Recenzie (711)
Úmorně epická slátanina, která nemá se sympatickou jedničkou skoro nic společného. Jako by se Muschietti snažil dodat největší horor všech dob, ale kryl si záda tím, že to hodil do laciné hororové komedie. Ještě v první polovině jsem si zvykal na dospělé herce, Ritchie vtipně hlásil, pobavilo i Kingovo cameo a byl jsem zvědavý, co všechno tam napasovali a jak, ale druhá už byla čiré utrpení, jen vršení groteskních hororových scén a trapných frků, které ne a ne skončit, i když je vám už dávno jedno, jak to dopadne, hlavně ať to dopadne. ()
Nebyl bych tak příkrý v hodnocení, jako ostatní. Dospělé postavy byly relativně zajímavé, strach celkem silný, ovšem v určitém smyslu jsme téměř vše ze dvojky viděli v jedničce a mnohem lépe. Závěrečná konfrontace se zlem mi přišla odfláknutá a jednoduchá. Aspoň, že ty skoro tři hodiny rychle utekly. ()
Mistrovské dílo. Společně s první částí funguje dokonale. Dokonce bych se nebál napsat, že je druhá část ještě lepší než ta první. Napětí tu skvěle graduje od začátku do konce, dospělí herci naprosto skvělí a představitelé jejich dětského já - pokud budeme To brát jako jeden rozdělený film - jsou zcela rovnocenní. Andy Muschietti natočil novodobou hororovou klasiku. Jsem z toho absolutně nadšený. ()
Skutečně nerozumím tomu, jak se u Warnerů povedlo prosadit skoro tříhodinový horor! (podle Imdb 169min). Původní sestřih prý měl skoro 4 hodiny a ačkoliv v zásadě nemám problém s dlouhými filmy, hlavní slabinou druhého To je rozhodně jeho délka a rozsekané na dvě části by to možná fungovalo lépe. Pro studio proslulé rozsekáváním filmů (Hobbit, HP 7) nepochopitelně nevyužitá marketingová příležitost. Mimo délku stopáže ovšem prakticky nemám ani tentokrát výhrad a fascinuje mě, jak se režisérský rukopis Andyho Muschiettiho patřičně vytříbyl (od dob průměrové Mama). Samozřejmě to má co dělat i s tím, že rozpočet byl na poměry hororů velice štědrý a jelikož jsem před měsícem viděl Řbitov zvířátek (a mohu porovnat i s jinými kingovkami z nedávné doby, kupříkladu suprové Geraldovy hry), jasně vidím jak se oproti To jedná o chudé příbuzné. Největším tahákem druhého dílu bylo samozřejmě sympatické obsazení (ano, Bill Hader je nejlepší) a toho se také dovedlo využít na max, McAvoy doufám bude v podobném přívalu rolí pokračovat. Pennywise je vlastně pořád fajn, málokdy otrlejšího diváka vyděsí, nýbrž spíše šokuje odpornými a nechutnými záběry, Bill Skarsgard už si však může náležitě odpočinout, jeho klaun se už dosyta vyčerpal. Umím si představit kompletní dvojdíl, jímž nyní režisér vyhrožuje? Spíše ne, druhé To působí jako prodloužená verze, která měla být spíše k dispozici až na VoD. ()
Galéria (38)
Zaujímavosti (53)
- James McAvoy (Beverly Marsh) se skutečně zranil během natáčení bojových scén s Pennywisem (Bill Skarsgård). (Nach)
- Jedna z charakteristik Richieho Toziera je jeho schopnost napodobovat hlasy celebrit. Bill Hader, který ho hraje, je známý imitátor, proslulý napodobováním celebrit, které léta předváděl v pořadu Saturday Night Live (od r. 1975). (Nach)
To bylo před 2 roky zjevením. Po levné, směšné a lehce odfláklé adaptaci (i přes super Tima Curryho) z roku 1990 se kniha Stephena Kinga před 2 lety konečně dočkala důstojného zpracování. Film naplněný sílou přátelství, lásky a důvěry, které skvěle pochopil myšlenku knihy a režisér Andy Muschietti vše zvládl na výbornou. Navíc jsme tu měli skvělého Billa Skarsgårda, nejsympatičtější dětské protagonisty za asi dekádu a fakt, že i když se kniha nekopíruje úplně přesně (fakt, že se pasáž s mladými dětmi odehrává v knize v roce 1958 a novější adaptace v roce 1989 je jen špička ledovce), podstata, myšlenka a duše knihy v téhle filmové adaptaci zachována byla. Kniha je ale pořád 1138 stránek dlouhá a tudíž se logicky nemohlo do filmové adaptace vejít všechno. A kniha se především dělí na dvě výrazně jiné pasáže: Tu pasáž kdy jsou Klub Smolařů ještě mladé děti a tu kde už Klub Smolařů dospěl, 27 let uplynulo a je čas si vyřídit účty s Pennywisem jednou provždy. A vzhledem k tomu, že byl To 1 megahit se dvojka mohla dočkat dvakrát většího rozpočtu se kterým si mohl režírující šikula Andy Muschietti pohrát a především obsazení dospělých tváří Klubu Smolařů. A už od části obsadit onen Klub Smolařů Muschietti nešlápl vedle. Potěší fakt, že film se občas z hlavní dějové roviny odehrávající se v roce 2016 vrátí zpátky do roku 1989 a předvede flashbacky, které více pomáhají k pochopení jednotlivých charakterů. Především je ale v těchto flashbacích vidět, že se někdo u castingu snažil a pokusil se aby dospělé tváře Klubu Smolařů vypadali jako ty mladé. Každá dospělá tvář vypadá jako svůj mladý protějšek. Takový Andy Bean vypadá jako vyspělý klon Wyatta Oleffa (Stan Uris), Jay Ryanovi zase divák snadno uvěří, že je to ten mladý roztomilý baculatý Jeremy Ray Taylor (Ben Hanscom). Především potěší fakt jak byl Bill Hader upravený aby vypadal jako dospělý Finn Wolfhard (Ritchie Tozier). Už tady bylo nakročeno k tomu aby se Andy Muschietti nenechal unést a natočil tak důstojný sequel, který zakončí Kingův slavný příběh. A to jsem neříkal jenom díky parádním trailerům, faktu, že film trvá 165 minut a tudíž studio Warner Bros. vkládá v režírujícího Muschiettiho plnou důvěru a především počátečním chválám ze všech stran jaká pecka to vlastně je. Ani ty první oficiální zpruzené reakce mě z očekávání na maximum nesundala. A já jsem rád, že jsem věřil až do samého konce, o to radši říkám/píšu, že se To Kapitola 2 povedla, důstojně zakončuje Kingův příběh a především se nedá tolik srovnávat s jedničkou ale spíš se společně s jedničkou dá označit jako (minimálně) 5-hodinový horrorový masterpiece. Jsem ale schopen pochopit pokud To Kapitola 2 nesedne každému. Na divácky vděčný film je ten film možná přece až příliš dlouhý a chápu, že ne každý vydrží, že je většina filmu zazděna povídáním si, budováním vztahů nebo oprašováním minulosti. Fakt, že film trvá 165 minut ale hraje do karet faktu, že se toho do Kapitoly 2 z původní předlohy vejde co nejvíce. To Kapitola 2 se ale opravdu nedá srovnávat s jedničkou. To Kapitola 1 má pořád takovou tu dětštější atmosféru, těží z faktu, že jsou hlavních protagonisté náctiletí a hrozbu v podobě klauna toužícím po jejich mase řeší tak trochu s rozumem sobě vlastním. Rozdíl mezi Kapitolou 1 a Kapitolou 2 je především vidět ve flashbacích, přičemž byla většina sice dotočena speciálně pro druhý film, některé z flasbacků jsou ale pouze vystřižené scény, které nebyli pro první film využity. Kapitola 2 si hraje s faktem, že hrdinové dospěli/vyzráli, na události z Kapitoly 1 až do začátku Kapitoly 2 zapomněli a teprve starý slib, že pokud se Pennywise vrátí, definitivně s ním skoncují je donutit se tak trochu vrátit do dětských let, oprášit svojí minulost a především zjistit jak konečně toho šaška zabít. Především s vizuálem si Andy Muschietti dokázal vyhrát i tentokrát, neměl jsem vůbec pocit, že by používal na 100% stejné postupy jako u prvního filmu. Je od začátku jasně vidět, že se režisérská ruka nemění a Muschietti tento projekt dohnal do finiše, rozhodně ale nepoužívá stejné postupy jako v rámci prvního filmu. Změnili se barvy, přístup k lekačkám i přístup k tomu jak v rámci Pennywiseovy moci funguje realita, zároveň je tam ale pořád vidět hlavní nastavení nastavené v Kapitole 1. A tím pádem jednoduše vzniká parádní sequel, který tomu prvnímu nedělá ostudu. Když jsme u těch barev a celkovému přístupu ke kameře..... Kameru k To Kapitola 2 dělal Checco Varese. U To Kapitoly 1 jí přitom měl na starost Jung-hoon Jung, kterého tak Varese nahradil. A nerad bych Junga ranil, ale Varesova práce s kamerou mi přišla ještě o ždibec lepší. Varese si v rámci Kapitoly 2 dokáže pohrát se stísněnými prostory, kamera vždy aktuální po plátně běžící monstrum zaměří tak aby byla vidět a především zde párkrát hodně hezky funguje i efekt otočení kamery o 100%. Jsem člověk, který by Jungovi za kameru k To Kapitole 1 postavil poličku, Varesovi bych ale možná aktuálně postavil i pomník. Hodně hezky se mimochodem stříhá. Je to vidět především v jedné z úvodních sekvencí kdy se stará banda svolává dohromady a my různě přeskakujeme z jednoho na druhého, máme pocit jako by jsme je už viděli (podoba těch herců je prostě neskutečná) a především se zde opět hraje s vizuálem, který mě u Muschiettiho zatím pořád neomrzel. Jestli tohle předvede i u sólovky Flashe, bude to jedna z nejlépe vypadajících komiksáren všech dob. Benjamin Wallfisch složil nový soundtrack a opět jako u jedničky lahodí uším. Navíc neomrzí ani když se poslouchá samostatně a dokáže občas nahnat i tu pravou husí kůži. A i to není dnes záruka, takže i Wallfischovi jdu hned stavět imaginární pomník. Možná samotný Pennywise nedostává zase tolik prostoru, ani fakt, že je čas trávený spíše s Klubem Smolařů ale vůbec nevadí. Právě naopak. Každý z nich je sympatický charakter, divák si těžko vybírá s kým chce trávit zrovna čas a především potěší fakt, že se více prostoru dočkávají postavy, které v Kapitole 1 zas tak výraznou roli neměli. Čímž se dostávám k tomu faktu, že i když byl Ritchie Tozier za mně v Kapitole 1 nejméně zajímavou postavou z Klubu Smolařů, tady se propašoval na zlatou pozici. Bill Hader je jako dospělý Ritchie totiž boží a i když je to především zábavná postava (živí se jako komik), Hader skvěle táhne i scény, které útočí spíše na emoce. Hader je v rámci To Kapitola 2 fakt na minimálně Oscarovou nominaci a doufám, že Hader se brzy dočká více podobně zajímavých rolí. James McAvoy je jako vždycky sympaťák a jako dospělý Bill na mně fungoval. I u Billa je vidět nějaký pokrok a změna, pořád je to ale starý dobrý koktající Bill. McAvoy jinak dokáže neskutečně uhrát konflikt, který Billa žere už od Kapitoly 1 a dokáže ho dovést do uspokojivého závěru. S hlavním hrdinou se musí pracovat pořádně a To Kapitola 2 to zvládla. Všichni jsou ale super. Jessica Chastain, Jay Ryan, James Ransome (dospělý Eddie), Andy Bean (dospělý Stan AKA další super klon) nebo Isaiah Mustafa, ten legendární pán z reklamy na Old Spice. Jinak prostě nemůžu vynachválit Bila Skarsgårda. Skarsgård je totiž ideální ztělesnění tančícího klauna Pennywise. Dokáže být děsivý, znepokojivý a nelidský, zároveň ale skvěle zvládá i toho druhého Pennywise. Tedy toho hodného, roztomilého a přátelského. Skarsgård se do role Pennywise ztělesnil a úplně chápu, že pro něj nebylo příjemné se do tak komplikované postavy vcítit, na druhou stranu mu ale za to děkuju. Lepšího Pennwise si nedovedu představit. A především si To Kapitola 2 opět skvěle hraje se sílou víry. Víra v překonání zla, síla přátelství, síla lásky, síla výborně strávených společných okamžiků.... Podstata celého románu Stephena Kigna je i tady. Neobešlo se to bez kompropisů a některé postavy nebo podzápletky museli zcela zmizet, finální výsledek ale rozhodně stojí za to a nedovedu si ho představit líp. A i konec, který je výrazně změněn a chápu, že opět nesedne všem (má ovšem ono nezpochybnitelné kouzlo v tom jak celý Pennywiseův charakter funguje), rozhodně ale funguje jako důstojné zakončení pětihodinové horrorové pecky. 165 minut dlouhý horror, který si ovšem udělá čas i na rozpracování charakterů a tomu aby vám na postavách záleželo. Dětští herci se dočkali svých skvělých dospělých verzí, Skarsgård je zase jednou slizkej jako prase a Hader předvádí jeden z nejlepších hereckých výkonů tohohle roku. Horror, který dokáže prodat humor, děs i emoce a chytře je celkem věrný předloze. Andy Muschiettimu děkuji a doufám, že příběh Pennywise je již ukončen a prequelů nebo nedej bože sequelů se nedočkáme. To Kapitola 2 totiž nabízí sladkou a kolotočově emotivní tečku za celým příběhem z Derry, který by bylo škoda znova otevírat.... PS: Potěší nejenom horrorové odkazy ale i jedno cameo, které jsem vůbec nečekal () (menej) (viac)