Réžia:
Shane CarruthScenár:
Shane CarruthKamera:
Shane CarruthHudba:
Shane CarruthHrajú:
Shane Carruth, Amy Seimetz, Brina Palencia, Juli Erickson, Mollie Milligan, Andrew Sensenig, John Walpole, Ben LeClair, Lynn Blackburn, Leticia Magaña (viac)Obsahy(1)
Kris (Amy Seimetz) čelí osudnému okamihu svojho života, keď ju bezvýznamný zlodej chytí a nadroguje neznámou látkou. Popri tom sa však v pozadí začína diať niečo väčšie. Nevedomky sa Kris stáva súčasťou životného cyklu organizmu, ktorý prestupuje mikroskopický svet, prechádza fázami červa, rastliny, živočícha a potom sa začína odznova. Na tejto ceste nájde spriaznenú dušu menom Jeff (Shane Carruth), ktorého tiež ovláda sila, väčšia, než je on sám. Obaja spoločne pátrajú po bezpečnom prístrešku ich tela i duše a popritom sa snažia poskladať chaotické úlomky ich rozbitých životov. Stane sa z ich vlastnej identity nakoniec iba ilúzia? (Incantator)
(viac)Recenzie (110)
Dafuq did I just watch? Chaos s červíky, prasátky a kytičkami, který po formální stránce nelze neobdivovat. Výjimečný autorský film, užíval jsem si ho ale zhruba jen pětačtyřicet minut, potom jsem se ztratil a už nenašel. ()
Divnost. Fascinace zvukem, filmová esej na téma postsynchrony. Umělecký záměr dezorientace diváka. Vztah civilizace a přírody v bizarních symbolech. Míjí mne nový Malick, míjí mne staronový Carruth... ()
Zatím takhle, ale bude to chtít asi ještě jednu projekci, má to hodně do sebe. ()
,,SLUNCE JE RANNÍ HVĚZDA. TEN NEJDIVOČEJŠÍ ZVUK, POSLECH ROZVLNÍ DŘEVO ŠIROKO A DALEKO. JEMNÉ CINKAVÉ ZVUKY SE SNAŠÍ DO MÝCH UŠÍ. JEJICH KOŘENY SAHAJÍCÍ ZCELA POD DOMEM. OBÁVAJÍCÍ SE, ŽE BY BYLY MALÁTNÝMI. PRO NEODSTATEK SPÁNKU A JÍDLA. PŘEVLÁDAJÍCÍ MODROŽLUTÁ BARVA PÍSKU. SLUNEČNÍ ZÁŘE V BARVĚ VODY...…“ /// Teskná hudba, neosobní kamera, záběry, který nic neřešej a příběh – šílenost hodná mozku člověka na odvykačce. Nebo, že by v tom snad bylo něco víc? Ten pasáček vepřů je kdo? Že by… a ty tam děláš co? … Všechno spojuje … zmatek? Jo, jsem zmatenej jak prase (proto ten pasáček?), ale něčím mě to k sobě podvědomě poutá. Smutkem? Usínám, ale já nechci! Chci vědět víc! Zajímá mě, co tím chtěl autor říct. To musí mít kurevsky silný poselství!? Aha, tak jsem ho nenašel ani v praseti, ani v červovi. Budu hledat na netu… (no jó… orchidej, že mě to debila hned nenapadlo!). Prostě jsou věci mezi nebem a zemí. Tohle je jedna z nich. Filmařina, na kterou zjevně nejsem připravenej. /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Stačí mi říct: Henry David Thoreau - Walden. 2.) Aronofsky a Malick se mi zdaj málo šílení. 3.) Thx za titule ,,delphin“. /// PŘÍBĚH ** HUMOR ne AKCE ne NAPĚTÍ ne ()
Přiznávám, že jsem se do Upstream Color asi neponořila tak, jak bych měla. Potřebovala bych k tomu návod. Často jsem se ocitala v situacích, kdy jsem nevěděla jako Kris, která právě bije. Do toho prasátka, červíčci a orchideje, které mně asi zaujaly nejvíc, plus poslední záběr, který neměl chybu. Asi to bylo i tím vedrem, ale na druhou stranu mně tam několika způsoby připomněli, že mám v těch dnešních čtyřicítkách dodržovat pitný režim. Viděno v rámci Season Challenge Tour ()
Ne...bohužel ne.... :)) Absolutně jsem se nechytil. Tohle už bylo pro mě příliš "náročný" až přiblblý ... Možná pocitový, ale já nic nevnímal. "Nic tam není ..." Málem jsem se unudil k smrti. Za vizual a kameru ty 2** dám, ale ... tak tak ... ()
Symbolismus v nejkrásnější čistotě. Upstream Color vám donutí použít všechny vaše smysly. Myšlenkově propojený s Malickem. ()
Jak moc by chtěl být Carruth velký umělec! Tentokrát jsem se neztratil jako u Primeru - věděl jsem do čeho jdu. Proto byl zážitek lepší. Chápu, že má režisér potřebu vyjadřovat se takhle (doslova) květnatě, ale osobně mě to stále oslovuje jen místy. Závěr to vytáhl téměř ke čtyřem hvězdám, protože mě film začal zajímat. Bohužel ve chvíli, kdy mě zajímat už nefalšovaně začal, skončil. 3 a 1/2 ()
Radikální narativní experiment, který svojí mírou enigmatičnosti prakticky nemá obdoby. 100%. _____ Analytický "mininávod" k filmu _____ (6x) Geniální. ()
Je to dosť dobrá mierne sci-fi ladená umelecká dráma. Má celkom dobrý príbeh o žene, ktorá je náhodne prepadnutá neznámym útočníkom a ten ju nakazí zvlášťnym parazitom. Snaží sa žiť normálne, ale parazit všetko radikálne zmenil a tak si uvedomuje, že sa stala súčasťou niečoho väčšieho, no nie je v tom sama, keďže tvorí pár so svojim priateľom, ktorý je toho súčasťou tiež. So spracovaním som dosť spokojný, tu sa už o nejakých bežných filmových postupoch nedá hovoriť ani zďaleka, to už je skutočne art v tej najčistejšej podobe, kde tvorcovia divákovi nič len tak nedarujú a potreba premýšľať je neustála. Jedine ma mrzí, že potenciál samotného životného procesu organizmu sa mi nezdal naplno využitý a ani vzťah hlavných postáv a ich fungovanie v rámci tohto kolobehu mi neprišlo úplne ideálne podané, väčšinu času som mal pocit, že toto sa dalo ešte doladiť, ale toto je vlastne len čisto subjektívne. Hlavne, že po celý čas si to udržuje vysokú úroveň s nespočtom zaujímavých prvkov a symbolov, ktoré spolu často silno súvisia, sadli mi aj tie netradične prepojené dejové línie a musím povedať, že po jednom pozretí som rozhodne nedokázal všetko vstrebať. Navyše to má také veľmi príjemné čaro, ktoré mi skutočne zdvihlo náladu a našťastie to nepokazí ani záverečná fáza., práve tá mi ešte prišla z celého filmu najlepšia. S hereckým obsadením som spokojný, sympatické hlavné duo, zaujímavá postava druhého muža, toto je úplne ideálne. Réžia a technická stránka sú skvelé, Shane Carruth dokázal za minimálny rozpočet vytvoriť takéto výnimočné dielo, ktoré je nielen originálne a inteligentné, ale nechýba mu ani kvalitný vizuál a atmosféra. A nesklame ani hudba. Takže po jednom pozretí sa mi to aj ťažko hodnotí, keďže som tu rozhodne všetko nepochopil, ale aj tak som som veľmi spokojný, dosť sa mi to páčilo, veľmi zaujímavý film. 78% ()
Tentokrát ani šílené schema nepomůže... Populární šifrovačka ze Sundance ale naštěstí způsobuje snové ochrnutí ve kterém detaily ani linearita nejsou zas tak zásadní. Carruth záměrně dezorientuje diváka a ač by bylo vhodné za nekonvenční vyprávění děkovat, jsem vděčná spíš za záchranný vizuál (ač primárně plní tutéž matoucí funkci). Na hodinové debaty a analýzy je to jak dělané. Hardcore art. ()
WTF i just saw? Vyzerá to ako keby niekto donútil Malicka natočiť béčkový sci - fi scenár bez prachov a zvukár mu omylom zabudol primiešať vnútorné monológy. 4/10 ()
[SFF 2013, Sydney] Máme tu biológiu a jej interakcie, život a jeho deformácie a napokon, "Upstream Color" a jeho interpretácie...s ktorými by som sa až tak horúčkovito nezaťažoval a radšej ich nechal (za pomoci opakovaných pozretí) vymodelovať samé. Máme tu tiež fragmentárny stream of (un)consciousness naratív perfektne popudzujúci mozgové závity - dovedený do návykového extrému, k tomu odpovedajúcu, inštinktívnu strihovú montáž pravidelne trhajúcu kauzálny reťazec prebiehajúcich udalostí - podporenú jasnou definíciou tvorcovských zámerov a ukážkové "druhoplánové" narábanie s hĺbkou ostrosti, sýtosťou farieb i detailom ako takým. Carruthova senzuálna skúška odvahy…rozpínajúca sa do koláže vnútorných pochodov v ktorých sa navzájom potľačujú príznaky nevedomého sebaodcudzenia, eskalujúcej paranoie a duševnej očisty. Veru, amen tma a hurá na "Primer". ()
Film Upstream Color se tváří jako hyper-indie verze Terrence Malicka, jehož dílo připomenou (nejen) prosvětlené záběry, pohyby kamery, strohé dialogy, detaily lidských těl a nezbytná pouta s přírodou. Stejně jako u něj však i tady budou diváci narážet na neuchopitelnost díla, které navíc tolik nespoléhá na meditativní krásu světa vůkol a nepředpokládá spirituální výklad. Shane Carruth je ohromný filmový univerzál. Stejně jako u předchozího Vynálezu obsadil téměř všechny zásadní tvůrčí posty - film nejen napsal a zrežíroval, ale zahrál si rovněž jednu z hlavních rolí, postaral se o hudbu a cizí mu nebyla ani kamera či střižna. Co je ovšem na dané věci nejdůležitější: ve všech zmíněných ohledech má nesporný talent a jeho budoucí tvorba se logicky stává obrovským magnetem pro příznivce indie scény. Upstream Color vlastní příběh, který bude zdrojem mnohých debat a dohadů, za což se zasluhuje jeho velkorysá nejasnost. V úvodu sledujeme únos mladé ženy jménem Kris (Amy Seimetz), jež se nedobrovolně stává konzumentem jakýchsi červů. Následuje přeměna v návykem nahlodanou oběť, s níž má únosce záhadné záměry. Žena ovšem za pomoci jiného muže opět získává mentální svobodu - pokud se to tak dá říci - a vrací se zpět do běžného života, v němž poznává Jeffa (Shane Carruth), další oběť červích experimentů. Pokud se vám úvodní dějový nástřel zdá poněkud mimo mísu, raději se poohlédněte po něčem jiném. Zbytek filmu bude pro masové obecenstvo notně hardcore zážitkem - ať už je příběh čímkoliv, je za všech okolností krok před divákem. Spletitý labyrint významů sice permanentně zanechává stopu, nikdy ale nedovoluje zahlédnout byť jen zadní běhy finálního výkladu. Stejně jako se nedaří Kris rozmotat význam svého červího zážitku, i divákovi jako by mezi příběhem a jeho pointou pořád přebývala (nebo chyběla) jedna stránka. V žádném případě nemůžeme amerického tvůrce podezírat, že by na diváky vypustil absolutní nesmysl; jeho dílo významy, náznaky a souvislostmi v jednom kuse přetéká, avšak neustále je proplétá, matoucím způsobem mění směr a NĚCO si nechává pro sebe, aby se diváci v následné verbální přestřelce utloukli argumenty a bažili po druhém zhlédnutí filmu. Je pravda, že druhá projekce tu význam má - a záleží především na pozorovacích a myšlenkových schopnostech jedince, co všechno si ve filmu najde. Upstream Color může být pozoruhodný i jako zdánlivě nesourodý sled bezvýznamných scének a obrazů. Kamera s hudbou tu odvádí nadpozemsky nádhernou práci, díky čemuž je slast film sledovat. Dílo, jehož jednotlivé složky obstojí samy o sobě, má vždy velikou výhodu. Pozoruhodný je vedle formy rovněž obsah - tam, kde se jiné filmy pokoušejí o sofistikované dílčí postupy a vytvářejí nekonečná schémata detailu, si Upstream Color vystačí se samozřejmě podávanými náznaky a zvláštnostmi. Shane Carruth je člověk, který moc dobře ví, že u lektvaru je nejdůležitější jeho účinek, nikoliv počet přísad a způsob jejich získání. Člověk, který ví, že čistě subjektivní pocit má také své místo. I proto tenhle film několikrát dává příslib srozumitelnějšího vyjádření, aby vzápětí se zdviženým prstem řekl: „ještě ne". Říká to až do úplného konce. A je to tak dobře. (přepis vlastní recenze pro Filmserver) /// Poznámka pro všechny, co se tu bez rozmyslu rozhodli urážet všechny kolem: Pořád lepší býti "podivínem" nebo "magorem", nežli omezencem, který v rámci vlastní malosti opovrhuje vším odlišným a na základě jednoho nevinnýho filmu selektuje, co normální je a co není. Čím jsou místní názory tak nebezpečný? Kam se ztratila ta kouzelná formulka "je to jen film"? Kam se ztratila sociální inteligence filmovýho diváka? Budeme v budoucnu soudit souseda podle barvy domu? () (menej) (viac)
Enigmatický trip. Film, který mě přiměl k tomu, abych zase sledoval filmy. ()
No, tak tuhle zvláštnost si netroufnu hodnotit. Z počátečního nadšení jsem rychle vystřízlivěla a po půl hodině jsem zjistila, že jsem úplně ztracená. Myslím si, že vyprávění příběhu pomocí metafor, obrazů, zvuků, poezie a celkové abstrakce umím ocenit, ale tady i přes úžasný vizuál mi spojení prasete/člověka/rostlin přišlo nesrozumitelný a nevstřebatelný. Mohla bych napsat, že by to chtělo další projekci, ale já už u toho po druhý být fakt nechci. PS : Nesnášim ty zkurvený červy. ()
Některé věci mi hlava nebere a tenhle film je tomu ukázkovým příkladem. První chvíle s hlavní hrdinkou vypadají velmi nadějně. Nadrogovaná žena, z které jsou vyždímány její úspory... to by ještě ušlo, ale co následovalo... opravdu nevím jaký to mělo smysl a o co tam vlastně šlo. Nesmyslné dialogy, střih a zostření jen na místa, která jsou důležitá mám rád (něco podobného jako v Misfits), ale tady mě postupně právě to začalo štvát, hlavně střih byl dost pitomej a katastrofální, že mi znechutil film až do úplnýho konce. Hrdinka mi chvílema připomínala Bartošovou a možná právě něco podobného se jí honilo před sebevraždou v hlavě taky. Pár hodin tohle sledovat a skočil by pod vlak kde kdo. Jen tak tak a letěl by odpad. Hvězdička za začátek a hudební doprovod. ()
(4x) Nepreniknuteľná nádhera. Organické tkanivo rozprávačských štruktúr v sieti vzťahov strácajúcich a nachádzajúcich sa ľudských osôb, orgánov, buniek a prvkov na tej najnižšej biologickej, respektíve naratologickej úrovni. UC dýcha, tepe, pohybuje sa, po elipsách a dodržuje prísne zákony a princípy jeho fikčného sveta - trblietajúcej sa vodnej hladiny, rieky, ktorá nás všetkých unáša. Film, ktorý musel vzniknúť, aby sme pochopili, čo to znamená "jestvovať". Tretiu projekciu stále odkladám - mám strach, že sa do filmu definitívne zamilujem... Dúfam, že na ďalšiu Carruthovu revolúciu nebudem musieť čakať celú dekádu. (po tretej projekcii prišla napokon aj štvrtá) 100% ()
Celý film mi vŕtalo v hlave, aké by to bolo dať takú poriadnu kopačku z rozbehu do riti jednému z tých malých prasiat na tom ihrisku... ()
Já, truchlivý Bůh... Žel Krishno, mňa to nezobralo. Vizuálna stránka zaujímavá, nápad tiež dobrý, ale prečo takto? Mám mať vážne výčitky, že mi pri filmoch záleží hlavne na dialógoch? Chápem Matrix pre bigotných, ale (sorry za OT, tá scéna bola zrejme myslená inak) je to ako zbierať kamienky na dne bazéna. Chcem povedať, aká je šanca že nájdete orchideu? ()
Reklama