Réžia:
Andrew LevitasScenár:
Andrew LevitasKamera:
Florian BallhausHudba:
Patrick LeonardHrajú:
Amy Adams, Terrence Howard, Garrett Hedlund, Jessica Brown Findlay, Daniel Sunjata, Richard Jenkins, Jennifer Hudson, Anne Archer, Anne Vyalitsyna (viac)Obsahy(2)
Jonathan (Garrett Hedlund), ktorý sa svojej rodine už dávno odcudzil, jedného dňa zistí, že sa jeho smrteľne chorý otec Robert (Richard Jenkins) rozhodol dať v priebehu nasledujúcich štyridsaťosem hodín odpojiť od prístrojov. Počas tohto krátkeho času sa odohrá životná dráma. Robert rozohrá hru kto z koho, aby získal späť všetko, o čo ho pripravili rodina aj choroba. Rozvíri sa debata o právach pacientov a ľudskej slobode. Jonathan sa zmieri so svojím otcom, znovu nadviaže kontakt s matkou, sestrou aj bývalou láskou. Opäť dokáže nájsť slová, a to vďaka dvom nečakaným spojencom a pomocníkom – mladej pacientky, ktorá je na svoj vek veľmi múdra, a racionálne zmýšľajúcej zdravotnej sestry. (TV JOJ)
(viac)Videá (1)
Recenzie (11)
Zaujímavý film a mohol byť oveľa silnejší, keby nedával hlúpe vsuvky týkajúce sa židovstva či trpiacich plešatých detí vo veku cca 8 rokov rozprávajúce o sexe. A to nielen raz, režisér sa v tom asi vyžíval. Inak opäť doják hrajúci na city za podpory eutanázie, hoci tu mi nejak nedošlo, ako môžu v štáte, kde je zakázaná eutanázia odpojiť od prístrojov žijúceho človeka. Inak názor, že Amy Adams strhla celú snímku pre seba je blbosť, je tam dokopy 5 minút a jej postava je nepodstatná. Spoiler: Záver filmu bol totálne prehnaný a neviem, kto považuje za dobrú smrť udusenie, ale dobre no. Kultúra smrti musí vždy zvíťaziť, tak to nalajnovali neomarxisti. ()
Docela zajímavý a povedený film, který není příliš známý, ale je zvláštně a zajímavě natočen. Setkáváme se zde se starým otcem, umírajícím na rakovinu, a jeho rodinou, která truchlí. No přišlo mi, že udělali ze smrti starce něco příliš bolestného, přitom bolestnější je život beze smyslu... Jinak mi to přišlo spíš jako černá komedie, než drama, ale dobrý...60% ()
A proč by to tak nemohlo být? Mít život ve své kompetenci a počkat si, až to všem dojde a budou se chtít rozloučit. Další, spíše nadprůměrný snímek, který ukazuje, že někdy platí "skrze tebe vnímám sebe". Zaplať Jehovovi za to, že to celá rodina stihla a ještě jim smrt ukázala nějaké ty highlightery. Prezentované formě asistovaného suicida vlastně také nelze nic vytknout a kdo někdy umírajícího doprovázel, ví, že v posledních věcech se skutečně potkávají potřeby omývat výkaly s potřebou pochovat umírajícího v náručí jako miminko. ()
Prekvapivo málo známa snímka, v ktorej sa nájde pár dosť veľkých hollywoodkych hviezd. Obzvlášť Amy Adams, ktorá strhla celú snímku pre seba. A to vôbec nepôsobí ako hlavná postava. Rodinka sa stretáva u čoskoro už smrteľného lôžka nevyliečiteľne chorého otca, ktorý sa chce nechať odpojiť od prístrojov (a ešte predtým sa zbavil všetkých svojich peňazí, čo budúceho dediča veľmi nepoteší) - verná manželka, snaživá dcéra, právnička a nezdarný syn, ktorý nechal školy a nie príliš úspešne sa dal na muziku. Ako sa dá očakávať, v tom krátkom vypätom časovom úseku vyplávajú na povrch všetky rodinné problémy, priebeh je v skutku predvídateľný a nakoniec je to veľký doják. Silná téma. A na konci filmu som sa z úsmevu Amy Adams skoro roztopil. Je to také moje zlatíčko. ()
Silné téma? Já vlastně nevím jaké. Návrat ztraceného syna domů? Umírání otce? Dětská Leukemie? Nesnášení se se sestrou? Právo na asistovanou sebevraždu? K lepšímu porozumění filmu postrádám pochopení, proč vlastně byl Jonathan pryč. Zní otázka takto? Jak je možné mít nárok na chování rodiny když mám právo na sebeurčení a nemilosrdná rakovina kosí bez ohledu na věk. ()
Reklama