Réžia:
Patricia FerreiraKamera:
Sergi GallardoHudba:
Pablo CervantesHrajú:
Marina Comas, Àlex Monner, Ana Fernández, Aina Clotet, José Luis García Pérez, Montse Germán, Francesc Orella, Marisol Membrillo, Clara Segura, Mercè Pons (viac)Obsahy(1)
Alex,Gabi a Oki, tři teenageři žijící ve velkoměstě, jsou pro své rodiče, učitele a dokonce i sami pro sebe jednou velkou neznámou. Jejich citová izolace, dovedená až do krajnosti, bude mít nečekané a hrozivé důsledky. Většina rodičů zahrnuje své děti láskou a péčí, avšak často při tom zapomíná, jak těžký může být přechod z dětství do dospělosti. Alex, Gabi a Oki jsou tři teenageři protloukající se životem ve velkoměstě. Tak jako ostatní dospívající rádi tráví čas posouváním hranic, které na ně kladou rodiče i společnost - pijí, rvou se a sprejují po zdech... ani ve snu by vás však nenapadlo, jak děsivé důsledky by mohlo takové počínání mít pro jejich okolí. (oficiálny text distribútora)
(viac)Videá (1)
Recenzie (3)
Velmi šikovně natočené, popisující, jak i ze zdánlivých maličkostí (hlavní hrdinové nejsou úplní svatoušci, ale zase ne nějak velcí grázlové) může vzniknout opravdu velký problém. Co se režisérce hodně povedlo, bylo vykreslení letargické a odevzdané nálady ve sborovně, kde otřískaní učitelé zlámali už nad vzděláváním hůl a snaží se jen nějak přežít do důchodu. ()
Katalánský film o sociálním začlenění mládeže do společnosti. 1) Problém odcizení v teenagerovském světě uchopila původně filmová kritička, zde režisérka a spoluscénáristka 54letá Patricia Ferreira velmi citlivě a úspěšně se jí podařilo prodrat se pod nevlídnou vnější slupku postav, které citově strádají v pragmatickém světě svých rodičů i učitelů. 2) 16letá Marina Comas (tanečnice flamenca Oki), 17letý Alex Monner (malíř graffiti Alex) i 16letý Albert Baró (kickboxer Gabi) se ve svých úlohách doslova našli, o čemž svědčí i ceny např. za nejlepšího herce pro Monnera na malažském filmovém festivalu nebo za nejlepší film tamtéž. ()
vůbec to nebylo špatný, i když myslím, že filmu by v tomto případě víc prospělo lineární vyprávění, že by výsledek byl podstatně silnější než při zvoleném způsobu, kdy se skákalo v ději. I přesto bylo zajímavé sledovat tři přátele a jejich vzrůstající odpor a vzdor vůči rodičům, škole a systému vůbec. A když vztahy doma mají problematické, škola taky v tomto smyslu selhává, tak se reakce lidí v takovém kritickém věku může až šokujícím způsobem vyhrotit. 70% ()
Reklama