Réžia:
Sergio MartinoScenár:
Francesco MiliziaKamera:
Stelvio MassiHrajú:
Edwige Fenech, Pippo Franco, Riccardo Garrone, Nello Pazzafini, Francesca Romana Coluzzi, Patrizia Adiutori, Vittorio Caprioli, Francesco D'Adda (viac)Obsahy(1)
V jedné sýrárně na Sicílii jsou tak špatné technologické postupy, že odpadní vody z provozu zabily veškerý život v řece pod výpustí ze závodu. Je z toho obrovská aféra a vedení potravinářské firmy je donuceno pod hrozbou zavření továrny a možného krachu celého holdingu jednat. Nabízí se nejlogičtější řešení: zlepšit a zekologizovat výrobu. Šéf si nicméně vybírá nikoli logické, ale italské řešení, konec konců je jich na výběr tolik – lze zkorumpovat místní autority, aby stáhly obvinění, je možné najít úplatného žurnalistu, který napíše článek s opačným vyzněním a změní veřejné mínění, jde také kontaktovat nějakého církevního hodnostáře, co zatahá na patřičných místech za nitky.
Zvolena byla nakonec cesta vlivného politika s kontakty na centrálních úřadech. Signor Pedicò (Adriana Facchetti) je muž, jenž míří ze Sicílie k nejvyšším metám v Římě. I ten dokáže domluvit zákulisní dohody. A producent sýru Straccolone mu dokáže nabídnout protislužbičku, neboť ví o slabůstce ctihodného politika, má rád ženy. Zejména ty vdané a ředitel by byl ochoten přinést i nejvyšší oběť, kdyby ovšem jeho manželka nebyla taková ošklivá svíčková bába. Musí si tedy pomoci – vymyslel plán, jak podstrčit politikovi najatou prostitutku, kterou představí jako svoji ženu. A našli krásnou Cocò (Edwige Fenech), s níž se vydali k donu Pedicovi do jeho vily. Tam se ovšem nakonec vyskytuje postupně mnohem více párů a začíná pravá italská bláznivina.
(chamonix)
Recenzie (4)
Ztřeštěná jihoitalská komedie. ()
Tak tohle bylo hodně dobrý! Začne to skvělou znělkou a pokračuje to s vynikajícím vtipy až do konce. Divím se, že to vůbec není známé u nás. Určitě by se to chytlo. ()
Uplne neznama talianska ludova komedia, ktorych som videl uz na mraky. Za prazaklad juhoceskej trilogie Slunce seno sa povazuju filmy rezisera Comenciniho Pane amore e gelosia 1954 a pane, amore e fantasia 1953. Pozeral som to hlavne kvoli genialnej Edwige fenech, vidl som zo znamejsich tvari aj Nella Pazzafiniho /L´arciere di fuoco 1971/ : 79 % ()
Učebnicová veselohra sestavená vlastně jen z nedorozumění mezi a napříč piklujícími postavami, které vedou k mnoha situacím, kterým se nedá nesmát. Samozřejmě nechybí ani slapstick humor a celé je to taková commedia dell'arte, která klidně mohla z velké částí scénaristicky vznikat až na place. Skvělá momentka. ()
Reklama