Réžia:
Albert PyunScenár:
David S. GoyerKamera:
George MooradianHrajú:
Megan Ward, Peter Billingsley, John de Lancie, Sharon Farrell, Seth Green, Don Stark, David Sederholm, Bryan Dattilo, Norbert Weisser, Humberto Ortiz (viac)Obsahy(2)
Všechny děti ve městě hrají novou videohru ARKÁDA. Hra přináší svým hráčům vzrušení, dobrodružství, jiný svět s obdivuhodnými obrazovými a zvukovými efekty a překvapivým designem. Pokud se však do hry pustíte, dáváte v sázku vlastní život a ztrácíte pojem o realitě. Děti jsou hrou pohlceny. Jen Alex si uvědomuje, že jejich tajemné zmizení souvisí s ARKÁDOU. Rozhodne se proto bojovat o jejich záchranu na vlastní pěst. (Hollywood Classic Entertainment (H.C.E.))
(viac)Recenzie (4)
Pyun si něčeho šlehnul asi nebo já nevim co tohle zase jako mělo po pravdě řečeno dopiči bejt??? Člověk to hledá všude, pak to najde, má radost že to našel konečně, na youtube sice, ale nevadí a pak ztoho vzejde takováhle břečka? Mluvící automat co vás vcucne do hry a pak se vám akorát tak směje. To byl teda dobrej hardcore shit. Jestli máte mozek nepouštejte si to nebo vám ho to vcucne. ()
Rok po Trávníkáři a rok před Brainscan natočil Puyn podle Goyerova scénáře tenhle nudný mix Trona a Noční můry v Elm Street. Mohl to být fajn teenage sci-fi horor, ale není tady jediná zajímavější, nápaditější nebo zábavnější scéna a vypadá to jako epizoda raně devadesátkového seriálu. I když ta dobově vyhnuslá počítačová grafika má svoje kouzlo a nechybí pyunovský vizuál. ()
Od scénaristy filmu Batman začíná....Začátkem 90. let se začaly objevovat hromady prvních plynulých střileček z vlastního pohledu (když odhlédneme od experimentů typu Zig Zag v osmdesátkách). A tématu dokonalé virtuální reality se tedy musel ujmout i kopírovač Pyun, který si vzal tentorkát na paškál Trona. A je to zábava, projede se skrz několik žánrů, v reálném světě hraje opravdu super hudba včetně té od Blue Oyster Cult, prim hraje láska a hra mluví vtipně superhlubokým elektronickým hlasem. Prostě ukázkové béčko, které baví, i když trvá 40 minut než se to v počítači rozjede. ()
V deväťdesiatom treťom bola počítačová animácia a virtuálne svety niečo nové a ja som to žral, ale toto ma nebavilo vtedy ani teraz, lebo srajda ostala srajdou. Príbeh o vražednej videohre kde hráči skejtujú Wolfensteinovskou chodbou, prenasleduje ich žltá guľa a keď vybafne lebka, tak v skutočnom svete urobia "PUF" a ostane po nich len obláčik smradu. Samozrejme sa nájde pár hrdinných tínedžerov čo sa postavia digitálnemu psychopatovi v jeho vlastnom svete aby mu víťazne hodili do ksichtu... no neviem čo to bolo, nejaký bazmeg s drôtmi predstavujúci jeho dušu alebo tak nejak. Ťahákom filmu majú byť predovšetkým sekvencie z kyberpriestoru, k čomu až na nejaké prvotné nesmelé vsuvky dôjde hlavne v záverečnej dvadsaťminútovke, kde hrdinovia musia prekonať 7 dosť nudných levelov. Grafika Arkády je aj po zohľadnení roku výroby kostrbatá, hnusná a hlavne zúfalo bez nápadov, či už scéna s ružovo nasvieteným smetiskom a pyramídami, alebo finálny level kde okolo "mozgu" postáva pár údesných hračkárskych robotov. V rámci ferovosti však treba do protokolu poznamenať, že síce taký Terminátor 2, alebo jurský park mali už v tej dobe revolučné CGI, ale taktiež rozpočty zďaleka presahujúce Pyunovo celoživotné dielo. Ja som len čakal kedy Startrekovský John de Lancie konečne luskne prstami a udeje sa niečo celkom iné, lenže ten hajzel neluskol. ()