Réžia:
Riton LiebmanKamera:
Frédéric NoirhommeHudba:
RobHrajú:
Léa Drucker, David Murgia, Samir Guesmi, Jackie Berroyer, Héléna Noguerra, Isabelle de Hertogh, Marc Zinga, Riton Liebman, Michèle Moretti, Laurence Bibot (viac)Obsahy(1)
Milou je závislý na fotbalu. Život zasvětil místnímu týmu s názvem Le Standard de Liege. A nutno podotknout, že by pro svůj fotbalový klub udělal cokoliv. Ovšem když jednoho dne potká Martine, uvědomí si, že je čas začít s odvykací terapií. Milou je instruktor v autoškole, jehož láska k fotbalovému klubu Le Standard de Liege hraničí s obsesí. A lidem s tím jde pěkně na nervy – není si v podstatě schopen udržet vztahy s nikým, kdo rovněž nefandí fotbalu. Jednoho dne však potká Martine a po sledu neúspěšných pokusů pozvat ji na rande si uvědomí, jak nebezpečná a zhoubná jeho fotbalová závislost je. Dát ale kopačky milovanému klubu? Kvůli ženě? Znáte to, nikdy neříkejte nikdy... (Cinemax)
(viac)Recenzie (4)
Evropa jedna evropská. Esence Evropy a našich závislostí v humorném fanouškovském belgicko-francouzském podání. Jo, jo, jo! ()
Láska k fotbalu stejná jako závislost na alkoholu. Chlápkovi fotbal ničí osobní život, práci i zdraví, což ho dožene až k anonymním alkoholikům... Příjemná oddychovka, ale nepůsobí tak autenticky jako jiné filmy o fotbalových fanoušcích. ()
V Belgii aby se chlap vyléčil ze závilosti na fandění, potřebuje ženskou. V Čechách stačí Pelta, Damková, Berbr a další kmotři aby ti fotbal znechutili takovým způsobem, že člověk začne radši chodit na šachový souboje dětí do patnácti let. Tenhle film je chechták hlavně pokud dojde na konfrontaci Milou vs fotbalové šílenství, Milou vs žena vs fandění. Škoda toho občasného uvědomovacího prvku, který spěje k romantice, protože zavislost na fandění je věc která umí hodně dobře pobavit, hlavně nás, kterýho tuhle závilost taky sjíždí a nebo kdysi sjížděli. ()
Tak nějak mi přijde, že tahle komedie se snažila být na pomezí takového toho Bouřliváckého humoru ze Španělska (Torrente) a klasickým zajetým žánrem, kdy po pádu přichází očistec a s ním kupa chytrejch řečí o tom, co by se mělo a co by se nemělo. Vše do činění s těmito řečmi samozřejmě měla ženská. Jenže mně se Milou jako fanoušek Standardu hrozně líbil. Ty jeho výmluvy a záchvaty, když se jednalo o fotbal prostě neměly chybu. Na druhou stranu beru, že takovej život asi někoho poznamená a zatímco Bouřlivák byl pořád ten samý Bouřlivák, Milou je pořád jenom člověk a proto i v tomhle filmu určitý očistec měl přijít. Každopádně to bylo fajn. Konečně zase komedie, kde je v hlavní roli fotbal a dokáže bavit. ()
Reklama