Réžia:
Josh BooneKamera:
Ben RichardsonHrajú:
Shailene Woodley, Ansel Elgort, Willem Dafoe, Laura Dern, Nat Wolff, Lotte Verbeek, Sam Trammell, Mike Birbiglia, Maurice Nathan Weert, Emily Peachey (viac)VOD (4)
Obsahy(2)
Hazel a Gus sú dvaja výnimoční tínedžeri, ktorých spája ironický čierny humor, pohŕdanie konvenciami a predovšetkým láska. Ich vzťah je o to neobvyklejší, že sa zoznámili na stretnutiach skupiny pacientov bojujúcich s rakovinou. Šestnásťročnej Hazel Grace Lancasterovej pred troma rokmi diagnostikovali rakovinu štítnej žľazy. Na terapii sa zoznámi s rovesníkom Augustom Watersom, pacientom vyliečeným z leukémie, ktorý na stretnutiach skupiny podporuje svojho chorého kamaráta. Keď sa ich vzťah začne prehlbovať a z obyčajného priateľstva sa zrodí láska, Hazel sa snaží zachovať si odstup, pretože sa bojí, že už čoskoro zomrie a Gusa jej smrť poznamená. Ale Gus sa snaží splniť jej najväčšie želanie - letieť do Amsterdamu a stretnúť sa s obľúbeným spisovateľom Peterom van Houtenom, aby získala odpovede na svoje otázky k jeho knihe. Čaká ich veľké dobrodružstvo, ktoré Hazel prežíva s niekým, koho sa konečne nebojí milovať. Obaja majú veľmi rozdielne pohľady na svet a odlišné predstavy, čo je dobre prežitý život. Vďaka láske však spoznajú, že aj krátky život môže byť bohatý. Aj za niekoľko mesiacov sa dá prežiť malá večnosť a niektoré nekonečná sú väčšie než iné. (TV JOJ)
(viac)Recenzie (809)
Vůbec jsem se nechtěl dívat na nějakou podělanou holku s kadidlem kolem huby, kyslíkovou bombou a hezounka o jednu nohu kratší. Prostě love story říkal jsem si, jeden přežije, druhý umře. A hned ze začátku bylo jasné kdo je ten přeživší a kdo ne, nebo....? ()
Takže to máme: nemocná holka se seznámí s nemocným klukem, navzájem se podporují a zamilují a je to podle knihy a je to momentálně hit. Pochopím, že si tenhle film najde svou cílovou skupinu, možná že se bude skládat hlavně z mladých lidí, kteří ve skutečnosti nejsou "v klubu". Mluví se tam hojně o smrti a umírání, většinou s podivným nadhledem a humorem nebo se naopak vedou řeči jak v antické tragédii. Finišovalo se od poloviny filmu a tak moje slzné váčky, na které jsem, mimochodem, měla vztek, už pak neměly co dát. Hlavní představitelka byla výborná, její projev mi přišel jako spásné tlumítko mezi všemi hroty, hodila by se tak do podobného ale klidnějšího Tady a teď. Pokud bych ale chtěla doporučovat k tématu, tak Cenu za něžnost nebo 50/50. ()
Hvězdy jsou v rámci melodramatického subžánru „sick flick“ tak uspokojivé, jak jen film o umírajících teenagerech může být. Vymýšlení konců jako jeden z hlavních prostředků „osmyslování“ naší existence zde bylo chytře povýšeno na leitmotiv vyprávění, které je od úvodních slov předkládáno jako vyprávění o vyprávění (resp. o vymýšlení příběhů). Touha po uzavřeném vyprávění a kontrole nad vlastním příběhem je u Hazel zesílena její nemocí. (V režisérském sestřihu je proměna Hazel ze subjektu vyprávění ve vyprávějící subjekt výraznější díky scéně v sanitce, kde si kvůli Gusovi vymyslí pokračování básně.) Protagonistka je motivována podobnou potřebou, kterou my jakožto diváci uspokojujeme sledováním smyšlených příběhů. Vzhledem k tomu, že naše životy se uzavřou bez toho, abychom k tomu mohli cokoli dodat, fungují fikční vyprávění jako trenažéry smiřující nás s vlastní smrtelností. Nejvýrazněji pak z tohoto napětí mezi strachem z konce a potřebou dát onomu konci jasnější tvar, těží melodramata. Hvězdy se nespokojují s bezmocí v zásadě dobrých (nebo k nápravě svolných) postav tváří tvář smrtelné chorobě, a snaží se popsanou vlastnost melodramat reflektovat na více rovinách. Je pravda, že film nese veškeré znaky midcultu (parazitování na závažných tématech, audiovizuální líbivost, balení banálních myšlenek do nevěrohodných, důležitě působících proslovů, postavy bez vnitřku), přesto za užití prostých vyprávěcích prostředků dosahují silnějšího emocionálního efektu než zástupy podobných filmů. Hlavní zásluhy patří věrohodným mladým hercům a scénáři dost prohnanému, abyste mu uvěřili, že je nad klišé hollywoodských dojáků vlastně povznesen (ačkoli je ve skutečnosti ždímá do poslední slzy). Za důmyslnost, s jakou se nás záblesky černého humoru a náznaky neochoty hrát dle zavedených žánrových pravidel snaží přesvědčit, že nejsou tuctovým melodramatem, jsem se Hvězdami nakonec rád nechal dojmout. Možná měknu. Možná jen ještě nejsem takový cynik (a šovinista), abych z principu odmítnul dobře vymyšlený „ženský“ film. 65% ()
Po větší část stopáže mi byl film nečekaně sympatický, a to z toho důvodu, že se nejednalo o tak samoúčelné a laciné citové vydírání, jakého jsem se obával. A když se to pak ke konci zlomilo a najelo se přesně na ty citově-vyděračské koleje, jež to do té doby spíše umně křižovalo, stejně jsem podlehnul. Ten film to vyhrál hlavně tím, že oba hlavní představitelé své roli zvládli zahrát značně sympaticky. Vlastně jsem se celkem těšil, jak na něj budu sarkasticky zlý, ale nemůžu. ()
Škoda toho natahovaného konce, protože jinak jsem se do toho zabořil na plno. Příběh kličkuje mezi usměvem a slzama a až do konce jsem neměl pocit, že by to bylo nějakou násilnou formou. Svůj velký podíl na tom určitě měla Shailene s Anselem, jejichž herecký výkony jsou ozdobou filmu a dodávaj příběhu na přirozenosti. Nemůžu se však ubránit pocitu, že Gus měl mlčet a všechno mělo jít na diváka v několika posledních minutách, to by byla teprve ta správná emotivní pecka. Film bych určitě nedoporučil lidem, kterým rakovina vzala někoho blízkýho, protože si myslím, že si neprožijou filmovej příběh, ale zopakujou si svou vnitřní bolest. ()
Na tenhle film jsem se s přítelkyní připravoval dlouho. Ono není od věci připravit kapesníky a nervy na film, který vypráví příběh lidí, u kterých už předem víte, co je čeká. A není to nic hezkého. O to více jsem byl překvapený, jak přirozeně a hezky byl film vyprávěn. Stejně tak mám i rád, když Amíci jedou na výlet do Evropy a tak jsem si užil i tuto část filmu. Závěr je sice právě na ty nervy, depresi a tak dále, ale co také od takového filmu můžete čekat jiného. Naštěstí mi na závěr tohoto filmu nebylo zase takové smutno, jak jsem se bál a tak si myslím, že tuhle část film zvládl na sto procent. ()
║Rozpočet $12miliónov║Tržby USA $124,872,350║Tržby Celosvetovo $307,239,013▐ Tržby za predaj Blu-ray v USA $17,576,136 //počet predaných kusov 682,198║ Tržby za predaj DVD v USA $23,330,430 //počet predaných kusov 1,508,517║ len ďalšia povrchná banalitka ktorá nedokáže hlbšie k divákovi prehovoriť, k tomu vrcholovo prázdne to príde hlavne záverom keď to chce neskutočne zatlačiť na emócie ale mňa to úplne míňalo v danom prevedení, pre mňa ďalšia záhada ako toto mohlo uspieť v kinách a tu to má silných 81% k 15.9.2014, sila /40%/ ()
Z půlky feel-good oddechovka, z půlky vydřený doják. Hvězdy nám nepřály těží z výborně obsazených hlavních hrdinů a šibalského scénáře, v poslední třetině ale přeci jen dojedou na to, že musí hláškovací polohu opustit. Natahované finále nicméně všechna pozitiva nezažene, pořád se tedy můžete těšit na jednu z nejlepší dramedií poslední doby. (8/10) ()
,,V TĚCHTO CHVÍLÍCH, NEDOKÁŽU MYSLET NA UTRPENÍ, ALE NA KRÁSU, KTERÁ ZBYLA. POKUSTE SE ZACHYTIT ŠTĚSTÍ UVNITŘ SEBE. POMYSLETE NA TU VŠECHNU KRÁSU KOLEM VÁS. A BUĎTE ŠŤASTNÍ."... /// Jestli jsem při sledování Divergence hledal správnou roli pro Shailene Woodley, tak tady ji našla (dřív než já). Říkejte si co chcete, lepší je bejt bohatej a zdravej, než chudej a nemocnej. A nezmění na tom nic žádnej hezkej film, plnej rakoviny. Po části, který vládne vtipná a ironická Hazel, následuje (jinačí) náctiletá romantika. Nevím jestli šťastná nebo pozitivní, ale rozhodně se u ní utopíte v moři slz, páč vás donutí špekulovat vo tom, co je a co není fér. A že nevydíraj? Ale vydíraj, páč to bojovníci, co musej umět žít s bolestí dělaj. Dojemný vydírající drámo, plný mouder (LIDÉ NEROZUMÍ SLIBŮM, KTERÝ DÁVAJÍ…), se spoustou pravdy, v jednom krátkým nekonečnu. Tohle si asi žádná drsná povaha ujít nenechá. /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Stejnojmennou knihu, kterou v roce 2012 napsal John Michael Green, číst nebudu. 2.) Parchant má raka (a neváží si toho). 3.) Mám to 50 na 50. 4.) Thx za titule ,,arilka“. /// PŘÍBĚH ***** HUMOR ** AKCE ne NAPĚTÍ * ()
// Distribútor: Fox // Počet premietajúcich kín v USA: 3,340 // Otvárací Víkend v USA: $48,002,523 // ()
Sám bych se na film nepodíval, ale vzhledem k tomu, že jsem se na film díval ve škole mezi samýma holkama, tak to kouzlo rozhodně mělo. Film byl nečekaně vtipný, příjemný, zábavný a ke konci silně dojemný. Ústřední dvojice parádní, Ansel Elgort perfektní herecký výkon, s holkama to zvládal na jedničku a nejednu strategii od něj do budoucna určitě použiji. V žánru zřejmě špička. 80% ()
Okay, Hazel Grace? Chvíli do smíchu, chvíli do pláče - a celou dobu se zaťatými pěstmi, fandící jednomu zázraku. Jim sice hvězdy nepřály, ale nám docela ano. Vždyť jsme mohli vidět strhující, intimní a tuze osobní love story. Osobní ne proto, že má Augustus doma plakát Mass Effect nebo protože s Hazel sleduje Buffy. Dokonce ani ne proto, že bych někdy chodil s dívkou-granátem. Ne, je to proto, že do posledního dechu obdivuju to, jak si dva lidi - i přes nemoci, bolesti a srdcervoucí zklamání hrozící každým dnem - dokážou dát navzájem všechno. A kdo někdy miloval, ten chápe, že úsměv se slzou v oku je v případě těchto Hvězd setrvalým stavem. ()
„Keď som v nemocnici pýtali na stupeň bolesti, nemohla som hovoriť, tak som ukázala číslo 9. Sestrička mi neskôr povedala, že som bola veľmi odvážna, lebo bolesť určite bola na desiatku. No ja som si desiatku šetrila na dnešok.“ Film má viac ako dve hodiny, ale hoci je mierne zaliečavý, občas stráca tempo a nasilu sa snaží byť odľahčený a vtipný, ku koncu si uvedomíte, že práve tým vás (ne)paradoxne dostal. Že vám prvú hodinu okolo nôh jemne omotával lano a potom pritiahol a mal vás. Niekomu sa môže zdať, že snaha tvorcov „odvážne a drzo“ hovoriť o rakovine s čiernym humorom je super, ale v 50/50 to podľa mňa fungovalo o čosi lepšie. I tak je ale výsledkom mierne nadpriemerný a ku koncu dojemný. Cynický prístup k rakovine nemôže vydržať celé dve hodiny, preto navštívime Amsterdam (vrátane WTF scény z múzea Anny Frankovej) i muža, ktorý je na hovno človek, ale je dobrý spisovateľ. Ku koncu sa príbeh, pomerne podľa očakávaní, zlomí a nastáva tragédia, no aj tak vás táto tragédia prekvapí, keďže... ()
Informaci, že i klišé může metastázovat, u nás na fakultě milosrdně vynechali z osnov - a fakt, že romantizace chcípání na rakovinu je přímo úměrná odsolenosti a dehydrataci přihlížejících, pro změnu potvrzuji z vlastní klinické studie jednoho ze dvou neplačících v narvaném sále. ()
Škoda, že se tenhle film zařadí mezi mé oblíbené, a já si ho už zřejmě nikdy nepustím. Protože Shailene Woodley a Ansel Elgort podali jedny z nejpřirozenějších hereckých výkonů. Proto je to škoda, a proto si ho už znovu nepustím. Protože kdyby nehráli tak skvěle, tolik by mě to nevzalo. A k příběhu ani nemám slov. ()
Rakovina není jen pro starý. Green má na poutavé teen příběhy patent, ale snímek posouvá na vyšší úroveň neskutečná chemie mezi ústřední dvojicí, kteří vytvořili jednu z nejúžasnějším dvojic filmového plátna. Jak se ukázalo u Hledání Aljašky, tak geniální knihy by měli dostávat minisérie, kde je větší prostor pro jednotlivé charaktery, jenže to už bychom umřeli blahem. ()
„Pohřby nejsou pro mrtvé. Jsou pro ty, kteří žijí.“ Znáte ten, jak se sejdou slepej, jednonohej a hadičkářka v kostele? Ne, uznávám, ten cynismus v tomto případě není (tak moc) na místě jako u jiných podobně laděných záležitostí. Před projekcí jsem se bál atributů jako jsou citové vydírání, patos, přeslazenost, slzavé údolí či klišé. A těch se mi také skutečně dostalo, ale rozhodně v podstatně menší a (překvapivě) snesitelnější míře než jsem čekal. Film je sice romantickou pohádkou (díky panu Dokonalému především pro ženskou část publika), avšak alespoň se snaží o nějaký ten nadhled a humor (čímž ovšem nemyslím trapnou postavu Isaaca). A tak krom několika vyloženě do očí bijících momentů (jako např. tleskání na vrcholu, trapná snídaně, reakce na vajíčka atd.) jde sice o veskrze průměrnou, ale nutno přiznat docela bez problémů koukatelnou věc. „Gusi, já jsem granát. Jednoho dne vybouchnu a vyhladím všechno kolem sebe. Cítím, že je mojí povinností, abych minimalizovala množství obětí.“ ()
Zhruba po půlhodině vcelku příjemnýho cynismu a v úvodu deklamovaný antiklišovitý nadsázky nastoupí na scénu nesnesitelnej rakovinotvornej (říkejme tomu třeba 5D) chcanec (indie)klišé (zájezd shůry, Anna Franková, zlej spisovatel s "tajemstvím", vaječná pomsta, alternativní cajdáky, protože Peter Gabriel je "too mainstream"), sladkobolnejch keců (skoro všechno, co si ti dva mamlasové s rakovinou pravděpodobně na mozku řeknou) a nekonečnýho pláče na povel, že jsem měl po skončení pocit jako by mě někdo dvě hodiny polejval karamelem. A já NESNÁŠIM karamel! Jak byl Boone ve Stuck in Love u zaláskovanejch scén lehkonohej (protože si je sám napsal), je tady přikurtovanej k zemi těžkotonážní koulí instantní, neupřímný dojímavosti a estetickýho maskování opravdový bolesti. Anebo snad věříte, že holka s takovýmhle stadiem raka má podobný dýchací problémy jako když mi kolegyně v práci nacpe v dubnu pod nos rozkvetlou kytku? ()
Je to takovej ten film, ve kterém se dva krásní mladí lidé v terminálním stádiu rakovinu poprvý políbí v muzeu Anny Frankový (!) a ostatní návštěvníci začnou spontánně tleskat. První lidi v sále začali nahlas brečet po deseti minutách, což je asi novej rekord, za stoprocentně podbízivý dojáček to ale úplně označit nechci. Na to Shailene občas až moc trefně hejtuje "rakovinové podpůrné skupiny" či vrstevníky posedlé "tisícem lajků" a některé situace nemají to nejvíce očekávatelné sladkobolné vyústění. 60% ()
|| Scenár: Scott Neustadtler, Michael H. Weber / Predloha: John Green - The fault in our stars | Hudba: Mike Mogis, Nate Walcott | Distribúcia: 20th Century Fox | Štúdio: Temple Hill Entertainment, TSG | Rozpočet: 12 miliónov $ | Tržby: 307,2 milióna $ | Ocenenia: Golden Trailer Aw - Najlepšia romanca. Heartland Film - Truly Moving Pictures Aw, Hollywood Film Aw - HR Shailene Woodley. Spolu: 15 výhier a 14 nominácií || Zo začiatku veľmi dobre rozbehnuté a pútavé drama, ktoré sa ale v druhej pólke neubráni seblaľutovaniu postáv a patetičnu. Posledný plamienok totálnej antischematičnosti prináša na plátno postava a výkon Williema Dafoe-a, ktorého charakter onú vypočítateľnosť a očakávanú patetičnosť príjemne nabúra. Škoda, že dostal vo filme len málo priestoru, a ajkeď sú mladý predstavitelia príjemný, na 133 minútovú režisérsku edíciu ich charizma na udržanie plnej pozornosti úplne nestačilo. I tak nadpriemerný film, určite i vďaka knižnej predlohe - naviac ďaľšia dokonalá demonštrácia úspešného trendu zfilmovania knižného best-selleru, s viac než 25násobným pomerom rozpočet/tržba. 70% | FullHD, THX, HU DTS | ()
Reklama