Réžia:
Justin KurzelKamera:
Adam ArkapawHudba:
Jed KurzelHrajú:
Michael Fassbender, Marion Cotillard, Paddy Considine, Sean Harris, Jack Reynor, Elizabeth Debicki, David Thewlis, Ross Anderson, David Hayman (viac)VOD (1)
Obsahy(1)
Príbeh neohrozeného bojovníka, ktorého zrazia na kolená ambície a túžba po moci. Klasická Shakespearova tragédia sa vracia na plátna v novej verzii, nadväzujúcej na vlnu britských adaptácií diel génia alžbetínskeho divadla, v ktorých žiari súčasná herecká elita. Macbeth (Michael Fassbender) je obávaný škótsky vojvoda, ktorý sa nebojí zúrivých bitiek. Keď si vypočuje veštbu, že bude budúcim kráľom, uverí. Netuší, akú veľkú cenu bude musieť zaplatiť. Cestu ku korune dláždia smrť a úklady, ktoré nakoniec pohltia Macbetha i jeho ctižiadostivú ženu (Marion Cotillard). (Film Europe)
(viac)Recenzie (253)
Potenciálně ohromující filmový zážitek pohřbívá neschopnost odhodit divadelní řetězy a nekompromisně odvyprávět Macbethův příběh čistě pomocí filmových prostředků. Což je velká škoda, protože Kurzel evidentně zvládá vyprávět obrazem (a na Assassin's Creed se stále moc těším), má k dispozici nesmrtelnou předlohu a herce, kteří dokáží s gustem prodat i kostnaté repliky ve staroangličtině. Tento Macbeth mohl být velkolepou shakespearovskou aktualizací, která by legitimovala potřebu vyprávět klasikovy nadčasové příběhy i dnes. Zůstal ale na půli cesty mezi odvážným novým uchopením a poklonkováním předloze. Ve vizuálně nesmírně syrovém a působivém podání, které ale není prodané patřičným způsobem a brzdí jej přemíra divadelních monologů. Samozřejmě zabíraných v detailu. Škoda. Vykašlat se na původní jazyk a udělat z Macbetha nekompromisní fantasy ze skotských blat, asi bych slintal blahem. 65 % ()
Ó běda, běda, ta sudba zlá se vrátila a od Stratfordu vítr zatuchlý zavanul k nám zas, neb Avona zurčivá tam kdys‘ žvanivou zrůdu zrodila, jíž přes čtyři století urputně brání se vzít i ďas! Zrůdu s jazykem tak hutně chlupatým, že když řitě lízala, oři ztepilí slastně řehtali. A než tehdy se prkna, co svět prý značí, nadála, ta bukva ukecaná cajdáky laciné v háv z hoven halit začala a plášť tento smrdutý stádo hovad pozérských dodnes s gustem očichává, neb údajně moudra životní přehluboká na dně žumpy té jak démanty třpytivé v přemalebném průjmu slovním spočívají. Kmán soudný, jenž přízeň žen toliko vyhledává a kmány jinými či zvěřinou seberozkošnější z duše pohrdá, však jen zívnutím mohutným čelist protáhne, věda, že povrchní sračky unylé tam jen v hnijících temných hlubinách rakoviny slovní ladem leží. Pak spánkem spravedlivých raději to blábolení domýšlivé rychle zažene a pindy nabubřelé ufonům všelikým sebestředným s radostí v koryto k večeři vyleje. Ufonům, co nevidouce osud svůj prokletý, tak kokotu kráčí v ústrety. A hle, teď hejl Mekbet, ten skotský thén, k nám z vrchoviny znovu přicválal, ‘by historkou šestákovou, žvásty oplácanou už po sté lid rozverný xmrti unudil a nejednomu hnědopichu zpychlému samohanou samolibou pravici kmitáním frenetickým ke křeči urputné přivedl. Tak zřete zas onen příběh „přemoudrý“, jak thén ten sudičkami pošahaný myslel, že přemohl i smrt, a přitom jen prostý kariéristický byl to zmrd, co na stolec královský prdel svou uvelebiti zatoužil, a tak úklady strojil, vraždil a lhal, dokud ostatní thény nenasral, a ti se na něj nevrhli a to řádění mu zatrhli. A to je vše! Už jen opona, prdelí holou k davu poklona a pičusové aplaudující s úsměvem vševědoucím ještě dobu drahnou sáhodlouze bláboliti budou, co tím čtverák ten vychytralý Vilík vlastně říci chtěl. Inu, vcelku nic! Jen cajdák laciný v háv z hoven zahalil a z rovu ďábelsky teď chechtá se, vida, jak svině hrachem žluklým pyšně dusí se v domnění, že perly blyštivé pozřely. *** Ale i tak je to dosud asi nejvýpravnější a nejstravitelnější adaptace grafomanských blábolů mentálními snoby přeceňovaného nudila a věhlasného uspávače hadů. Krásná jedna! ()
Sociopati typu verbala (mnohočetný živočišný druh mezi námi) samozřejmě tohle neocení, tohle je pouze pro citlivé lidi, kteří dokáží ocenit celuloidovou řeč zvanou film, která vás zavede do časů, kdy se ještě vyprávělo obrazy a nedělaly se umělecké kompromisy. Skromná výprava je tu naopak trumfem, tady se nehraje na mnohočetné davy a rozmáchlou produkci, ale na kompozice a at-mo-sfé-ru. V tomhle ohledu jsem si fantasticky užil zejména první polovinu, do momentu, kdy je Macbeth jmenován králem. Vizuální stránka filmu je tak jedinečná, že je vlastně úplně jedno, jestli předlohu napsal Shakespeare, nebo jiný divadelní titán. Jsem teď fakt upřímně zvědavý na ´Assassins Creed´, protože Kurzelův filmový jazyk je úplně neslučitelný s herní poetikou assassína, který běhá po střechách a skáče do kupek sena. ()
Vynikajúci scenár, pritom je to 400 rokov staré. :) Nenechajte sa manipulovať ženami a nepodľahnite túžbe po moci, hrozí nám z hlbokej minulosti Will, a stále je to presvedčivo vystavané a v tejto verzii aj veľmi drsne podané, precítene zahraté a so skvostným vizuálom a atmosférou. ()
Archaismus jazyka mluveného kontrapunktem jazyka filmového. Shakespeare i Kurzel vyprávějí po svém, ale sednou si jako málokdo. Neznat Macbetha ze školy, vymluví mi hrdinové díru do bubínku. Arkapawovy obrazy ale můžete vzít na kterémkoliv místě, vytisknout na velký formát a věšet do galerií. ()
Naprosto upřímná umělecká nahoňovačka ega, která těží z výborné kamery a zaměřuje se především na ticho. K tomu mi trošku film svým vzezřením a přístupem k vyprávění (ne)příběhu připomínal Valhalla Rising, které se také tváří podobně epicky, ale ve skutečnosti pozorujete načančané nic. Na druhou stranu chápu, že tvůrci se pustili do tak neobvyklé podoby Macbetha. Chtěli se odlišit a tak ke klasické shakespearovské květnaté britské mluvě přidali umělecký filmový nádech se vším všudy, což mi úplně nejde přes oči. Nevím, jestli důkazem kvalitního artu je specifický počet usínacích scén, ale mám pocit, že čím víc jich je, tím víc je film pro podobné fanoušky lepší. Zajímavé to bezesporu je, ale u historických dramat jsem asi na klasičtější motivy. ()
Justin Kurzel se i v Macbethovi může oddávat tomu, co ho fascinovalo ve Snowtownu - morálnímu vákuu, které vzniká kolem krajně ambivalentních povah, zmítaných násilím a manipulativností. Samozřejmě v součinnosti s Adamem Arkapawem mocně používá drsnou skotskou krajinu jako zrcadlo nehostinného nitra dvou hlavních aktérů, kteří (snímáni především v neúprosných detailech) tvoří magnetizující středobod adaptace. Manželé Macbethovi a jejich pozvolný propad šílenství si uzurpuje téměř veškerý prostor a pokud nemá herec takové nadání zahrát na malé ploše s fascinující intenzitou jako Sean Harris, má prostě smůlu. Není to na škodu, protože Fassbender a Cotillard hrají s intenzitou, která bez problémů ustojí i nekompromisní volbu detailu a věrnost jazyku originálu, byť nejsilnější je moment, kdy uprostřed bezeslovné scény uroní Macbeth "slzu šílenství". Kurzel volí ponuré, velmi pomalé tempo, které se zhruba veprostřed ocitne v zajetí stereotypních aranžování monologů / dialogů protagonistů (zjevná vada scénáře), ale po většinu zbytku stopáže si zejména díky fascinující souhře Arkapawova oka a uší Justinova bráchy-skladatele Jeda drží velmi intenzivní náboj. Bitevní scény jsou pak na pokraji refnovského manýrismu, ale do celkového tónu "naturalistického lyrismu" mi pasují. Ano, blazeovanost Branagha se láme pod diktátem temnoty a dokonce i BBC cyklus Ve stínu koruny působí proti Kurzelově adaptaci vzdušně. V něčem má Macbeth velmi blízko k rozporuplné, ale strhující adaptaci Wuthering Heights Andrey Arnold. I on hledá v klasice pozapomenutou pachuť krve, pach potu a mazlavost bláta. A mě si získal. [80%] ()
Něco jako Valhalla Rising, ale s archaickou Shakespeareovskou mluvou. Artové a syrově brutální zároveň. Ze začátku jsem myslel, že to nedám, ale pak mě to začalo bavit. Fassbender hraje skvěle, ale je na to fakt obtížné koukat. Musíte mít náladu na ponurou středověkou depresivní řežbu. Je to dobrej film, ale nedokázal jsem si ho užívat po celou dobu. ()
Moje hodnocení se s nejvyšší pravděpodobností nezmění, nicméně potřebuji a chci vidět Macbetha ještě jednou. Nečekal jsem, že mi ty krásné věty bude dělat až takové problémy vstřebávat (jeden z filmů, kde bych bez titulků nerozuměl vůbec). Až takovou divadelnost v hereckém projevu jsem nečekal a chci si napodruhé - již připravený - potvrdit, jak moc mě baví/nebaví. Navíc jsem byl unavený a tohle není film, který by vás probudil. I tak od včerejší projekci na atmosféru filmu nemůžu přestat myslet, úvodní bojová scéna vám napne svaly na celém těle a přibije k sedačce, Arkapaw ve spojení s úžasnou hudbou (doufám, že nebude na různých výročních oceněních úplně odignorována ve prospěch zavedených jmen, tohle není žádná bratrská protekce, teď už věřím, že Jed by klidně mohl skládat i blockbuster) uvrhne do syrového středověku a thén Cawdoru a Glamisu vám to odpřednáší. A jděte na plátno, povinnost. Assassins Creed asi můj nejočekávanější blockbuster nyní, s desítkami milionů a stejným týmem udělá Kurzel veliký věci. ()
// Distribútor: Weinstein Company // Počet premietajúcich kín v USA: 108 // Otvárací Víkend v USA: $69,833 // ()
Opravdu utrpení a umučení Shakespeara! Strašlivě unylý vizuál ( More Fog please!), nezajímavě ploché postavy, otřesné dialogy, bez tempa, bez akce, bez krve, bez finále. Fassbendře, doufám, že v Assasinovi budeš více kosit než mumlat!! Div se, že jsem neumřel. 15% ()
// Hezké obrázky vs neschopnost vyprávět srozumitelný děj, round one. Vlastně kecám, už je to asi tak round sto pětapadesát a lidem pořád nedochází, že děj always wins. Kurzel dostane s Assasinem ještě šanci, do té doby si ale budu myslet své. A to že tenhle "autor" brzy hodně rychle vyčpí. ()
Nemůže to zajímat ani ty, kteří Macbetha znají, protože se budou nudit, ani ty, kteří ho neznají, protože se nebudou orientovat. Upřímně řečeno si myslím, že podobně pojaté adaptace už jsou přežité a zbytečné. ()
Bohudík za každou filmovou adaptaci stokrát převyprávěné legendy, která nejde cestou divácky atraktivního, "realistického" originu. Místo odkazů k současné společensko-politické situaci a "vědeckého" vysvětlení nadpřirozených jevů, k čemuž se uchyluje např. úmorný Exodus, přichází Macbeth s básnickou shakespearovštinou a vysokým důrazem na stylistickou expresivitu. Pokud se v některých rozpačitých reflexích filmu zmiňuje, že se návrat k tradici neslučuje s moderní, snyderovskou post-300 stylizací, podle mě to není pravda. Obě polohy spolu naopak dobře ladí, protože každá svým způsobem přispívá k výrazně uměleckému pojetí snímku. U dialogů není tolik důležité to, že posouvají děj (který řada lidí zná), ale že mají silný poetický rozměr. Taktéž styl se přiliš nepodřizuje požadavkům vyprávění, ale pomáhá expresionisticky dotvářet vyznění scén, slouží k charakterizaci postav nebo má ryze uměleckou funkci. Nejde přitom jen o kontrastní, mohlo by se zdát až manýristické zacházení s barevnými kontrasty, ale třeba i o subtilní práci s kostýmní detaily. Takže když Lady Macbeth svádí manžela na scestí, její vlasy jsou po stranách stočené jako klubka hadů a v pozdějších fázích Macbethova šílenství už volněji rozpuštěné. Audiovizuálně jde o jeden z letošních nejpůsobivějších filmů. Jsem zvědavý, jak si tentýž tvůrčí tým poradí s Assassin's Creedem - takovéhle pojetí by videoherní adaptaci slušelo. ()
U del Torova Crimson Peaku jsem v recenzích čítal, že každý záběr je hodný zarámování. Já bych tuhle poklonu složil spíše Macbethovi. Krajina v kombinaci se světlem skýtá tak nádherné záběry, až oči přechází. V interiérech je naopak atmosféra nabitá napětím a dusnem vnitřního boje. Pokud jde o zobrazení propukajícího šílenství, to je ztvárněné bravurně, Fassbender se s náročnou rolí vypořádal obstojně. Marion Cotillard (jež, jak správně poznamenal kamarád, neskutečně připomíná Kláru Issovou, což je umocněno tím, že právě ji jsme viděli v Richardu III. jako Annu Nevillovou) pak jako lady našeptávačka Macbeth budí víc hrůzy než její manžel, který je ze začátku vlastně jen manipulovaný vykonavatel jejích ambicí. Což je ale pro Macbetha v mých očích horší, dokážu pochopit (neříkám omluvit) zločin vedený jasným motivem, ale nechat se slabošsky zmanipulovat postrádá byť jen tu chladnou logiku cíleného zločinu. Co ovšem sráží body je to, že ač je text toho, co napsal Šejkspíra krácený, tak zhruba veprostřed se nachází několik scén, které opakují de facto to samé. Při zachování plného textu by to proporčně nevadilo, takhle to je dle mého v nepoměru se zbytkem, zvláště s koncem, který se odbude až moc rychle. Ale líbí se mi scéna, kde Macbeth oplakává svou ženu, že i v jeho polovičním šílenství a při činech které nařídil, mu je ponechán lidský rozměr a láska. Zbývá dodat, že historicky je to s Macbethem trochu jako s Richardem III., ze schopného krále se kulturní tradicí stal pravzor královraha a usurpátora, ale když ono je to podané dobře no. "All hail, Macbeth, thou shalt be king hereafter!" ()
Takhle nějak by asi vypadala Snyderovo Třístovka, kdyby měla nějaké intelektuální ambice. Jed Kurzel mě opět nezklamal a i Justin ujde. Film je vizuálně extrémně nádherný, nejspíš každý nový pohled kamery by se dal okamžitě zarámovat a vydávat za dílo nějakého z prerafaelitů. Jenomže v tom bohužel taky trošku tkví kámen úrazu. Silná orientace na vizuálno v kombinaci s ponecháním divadelního členění na jednotlivé akty a zachováním mono/dia/logů na úkor vyprávění akcí způsobuje, že se na film velmi těžko dívá. Vytváří to totiž dojem, že se čas zastavil a nic nikam neplyne, včetně příběhu a jeho postav. Úvodní pohřeb a následný skok do vřavy bitvy ještě sliboval, že se podaří vybudovat si svůj vlastní funkční svět vymezený vůči divadelní předloze, ale z toho poměrně rychle sešlo a po většinu zbývajícího filmu už jsem měla dojem, že si vlastně "jenom" čtu Williama okořeněného o pár dalších duchů a modré oční stíny na nádherných ženách a mužích. Ne že by bylo na čtení Williama něco špatného ("Will all great Neptune's ocean wash this blood clean from my hand? No, this my hand will rather the multitudinous seas incarnadine, making the green one red." - olala, ne nadarmo je to nejslavnější bard), ale jak známo film a divadlo jsou jiné elementy a nejlépe fungují, když používají odlišné prostředky. Ale je taky pravda, že na to, jak jsem u sledování filmu trpěla kvůli špatnému plynutí brzo zapomenu, kdežto na ty atmosferické obrazy (mrtvý král na marách, mrtvé dítě na hranici, Marion v perlové koruně, abych jmenovala pár) budu pořád myslet a Jedovu hudbu budu taky poslouchat. Z herců mě nejvíc ohromil Sean Harris, kdo by to byl řekl, že v sobě ukrývá takového divocha. ()
„Hell is murky…“ Královrah se dere na trůn, za ctižádost čest svou vyměnil, jako Richard III. brodí se močálem vin a dál jen kupí zločin na zločin.. Audiovizuální hostina, pod jejíž TÍŽÍ se prohýbají stoly. Uhrančivě zahraná (Fassbender, Harris, Cotillard), prostřednictvím archaické řeči i narace obrazem nesmírně poetická. K tomu námět tak silný, že by všichni současní hollywoodští scénáristé měli vejpůl zlomit své neplodné klávesnice. Marně přemýšlím, co šlo při shakespearovské adaptaci, která má vtisknutý osobitý autorský koncept, udělat líp. Macbeth Rising. Hail Kurzel! ()
Nebýt té kratší stopáže, která do jisté míry poškodila uvěřitelnost a vývoj charakterů a taky sem tam způsobovala ne úplně plynulou návaznost scén, mohl to být jeden z filmů roku. Protože jinak je tato adaptace sice díky přesnému citování Shakespeara hůře stravitelným, ale stále aktuálním a obsahem i formou atmosférickým a audiovizuálním uměním, kombinujícím drsné středověké mocenské intriky s nádhernými skotskými scenériemi, výborné herecké výkony s perfektně fungující kamerou, hudbou i střihem, divadelnost a lyričnost se syrovou výpovědí o rozpadu mysli a pomíjivosti moci. Pomalé, tíživé a věky lehce přesahující až do dnešních dnů. Téměř každý obraz hodný zarámování, Fassbender a Cottillard (kterou normálně nemám příliš v lásce) excelující v každém hnutí obličejového svalu, v každé replice. ()
Filmová adaptácia známej literárnej predlohy môže dopadnúť akokoľvek a v americkom komerčnom prevedení by som to pravdepodobne rovno vynechal, lebo by to bola len ďalšia neznesiteľná hlúposť pre teenagerov, ako je to v poslednej dobe zvykom, ale na tohto Macbetha som bol veľmi zvedavý a ani trochu nesklamal. Tu mi už od samotného začiatku bolo jasné, že to bude nadmieru vydarená záležitosť, hlavne tá neskutočná atmosféra, podmanivá hudba a úchvatné vizuálne prevedenie s umeleckými prvkami, takže ma to úplne vtiahlo a bol som z toho skutočne nadšený. Príbehovo to síce nie je úplne moja téma, takže po tej úvodnej dvadsaťminútovke mi už dej prestal byť až tak atraktívny, tému o panovníkoch, ktorí podľahli túžbe po moci a začali inklinovať k intrigám a paranoidným predstavám zase tak moc neobľubujem, ale predsa len chápem, že je to klasika so svojimi nepopierateľnými kladmi. A navyše aj tak sa mi na to pozeralo veľmi dobre až do konca, za čo môže nielen úplné zachovanie zvyšných kladov, ale aj perfektne napísané repliky, ktoré bolo radosť počúvať. Už dávno som sa tak moc nesústredil na každé slovo, ako práve tu. Akcia tu nemá až tak veľké zastúpenie, v tomto filme ide predsa len o niečo iné, ale aj tak sa tu nájde pár zaujímavých sekvencií a hlavne tá úvodná je vynikajúca. Veľkým plusom je samozrejme aj obsadenie, Michael Fassbender patrí bezpochyby medzi najtalentovanejších súčasných hercov, po boku tu má očarujúcu Marion Cotillard a výborný výber vedľajších postáv, vyhovoval mi hlavne Sean Harris. Takže plné hodnotenie nedávam vlastne len kvôli tomu, že táto zápletka nepatrí práve medzi moje obľúbené, ale inak sa tomu nedá absolútne nič vytknúť, vizuál, hudba. atmosféra, prostredie, interiéry, obsadenie a repliky postáv, všetko je v prvotriednej kvalite. A tak si Macbetha nebudem mať problém pustiť znovu. 79% ()
Nejlepší adaptace Shakespeara za hodně dlouhou dobu. Vizuálně podmanivé, ponuré skotské kopce a k tomu verše protkané šílenstvím a obavami. Fassbender jako Macbeth a Marion Cotillard v roli jeho paní ze sebe dávají to nejlepší. Ctižádost, moc, ženy. Nebezpečí pokoušející dobrého člověka napříč časem. Podlehne-li bude zatracen. ()
Reklama