Réžia:
Paolo SorrentinoScenár:
Paolo SorrentinoKamera:
Luca BigazziHudba:
David LangHrajú:
Michael Caine, Harvey Keitel, Rachel Weisz, Paul Dano, Jane Fonda, Tom Lipinski, Alex Beckett, Mark Gessner, Chloe Pirrie, Ed Stoppard, Madalina Diana Ghenea (viac)Obsahy(2)
V luxusnom kúpeľnom hoteli vo švajčiarskych Alpách sa každoročne stretávajú dvaja starí priatelia - hudobný skladateľ Fred a filmový režisér Mick. Podstupujú liečebné kúry a popri nich spomínajú na svoje pestré životy. Obklopení rôznymi excentrickými hosťami, medzi ktorých patrí Miss Univerze, americká filmová hviezda, či juhoamerická futbalová legenda, zaháňajú myšlienky na blížiaci sa koniec úvahami o mladosti a kráse... (RTVS)
(viac)Recenzie (479)
"You say that emotions are overrated. But that's bullshit. Emotions are all we've got." ()
Hodně těžký film. Napoprvé mě to těžce minulo, teď (2017) tenhle filosofický Grandhotel díky několika nekompletních zhlédnutích na HBO docela respektuju. ()
Sorrentino pošilhává po velikánech, ale zajímá ho už jen rozměr veliké nádhery. Všechny řeči o komponování obrazu, práci se soundtrackem a dalšími filmovými prostředky jsou plané za předpokladu, že schází vkus. Film třísní kecy, které by snad příjemně překvapily na produkci Hallmarku, ale v seriózně zamýšlené nové klasice jsou k nesnesení. Caina a Keitela, pro něž může být každý film posledním, mi byla za a pro jejich herecké nasazení v téhle reklamě na mělký snobismus líto. Veškeré potenciálně zajímavé momenty úvah o stáří se rozplynuly v honbě za formou, která produkuje, nepracujete-li s nadsázkou, jediný výsledek. Kýč. ()
Příjemný film, ale jeho celkové vyznění ocením nejspíš, až budu ve věku starých pánů. Nejvíce se mi líbila scéna, kdy Fred dirigoval krávy na švýcarských pastvinách. ()
Obrazová, hudobná a výrazová metafora mladosti v starobe. ()
"Nikdo si nemyslí, že na to má, tak není důvod se bát." Přestože to není Velká nádhera, tak je to velká nádhera, či přímo audiovizuální nádhera a s její myšlenkou, že pro umělce je jejich nadání zároveň prokletí, mohu jen souhlasit. Zvláště pak pro hudebníky s absolutním hudebním sluchem třetího stupně, kteří skládají různé melodie třeba na louce s krávami, nebo v obchodě s kukačkami. ()
Velká nádhera - pomalý, jemný, jednoduchý film, krystalický čistý jako voda v alpském jezeře. Vynikající herecké výkony a hudba, na čemž to celé stojí. Film jako meditace o životě, o využitých i promarněných šancích, o hloubce a povrchnosti, lásce a smrti. Film jako vysloveně léčivé pohlazení - cítím se, jako bych sama absolvovala všechny ty léčebné kůry, celý ten ten lázeňský pobyt, který jim (až to okouzlení opadne) budu prachsprostě závidět a říkat si, co jsem v životě udělala špatně, co jem promarnila nebo prošvihla, že si nikdy takový pobyt nebudu moci dovolit:)))) Ale víte co: nakonec nás všechny čeká co? Mládí :)) ()
Velmi pěkné a právem patří do top. ()
vynikající výkony Caina a Keitela.Příběh který neoplývá akcemi.Vše se řeší tzv. v "sedě" rozhovory o pocitech a jejich virtuální podobenství.Záběr ,kdy na pařezu ,jinak kolem vzrostlý les který má před sebou mnoho let života,na tom pařezu sedí starý shrbený muž, který bilancuje,to mě fakt dostalo.Stáří je sviňa a jen ten, kdo má v sobě úctu ke stáří ví, co ten film sděluje ()
"Takže jsem zestárl a vlastně ani nevím jak." Atmosféra švýcarských Alp a skvělá kamera vám už při prvních 10 minutách dá vědět, že tento film má neobyčejné kouzlo. Příjemné drama s neotřepaným suchým humorem, které ukazuje, jak křehké lidské dušičky pod tíhou těžkých rozhodnutí a zvláštních životních osudů praskají jako žárovky. Krásnému prostředí nahrává na centr i skvěle vybraná hudba a když k tomu přidám i super dialogy, tak je to krásný gól. Výborný je i perfektně vyvážený konec při kterém si můžete krásně zafilozofovat. S hlavní dvojkou i s Miss Universe mi bylo dobře. ()
Mohl to být skvělý film, kdyby nutně nemusel režisér zaplnit dvě hodiny a vměstnat do toho snad všechny své nápady. Nezbývá než konstatovat, že, stejně jako v Bibli, „je tam moc postav, já se v nich ztrácím. Jedno jméno: Ondřej Sekora!“. Mělo toto množství postav nějaký jednotící prvek? Buď ne, nebo jsem ho nenašel, a tím pádem asi ani spousta dalších diváků. S tím souvisí i přebytek dějových linek. Asi tak pět scén mohlo být závěrečných - místo toho jsme si zkazili dojem jak o Ballingerovi (nakonec svěsil uši a šel bavit královskou rodinu), tak o jeho legendárních Prostých písních, ze kterých se vyklubala příšerná popová volovina. Přitom jsme si do nich každý mohli projektovat to svoje. Škoda, film má podmanivou vizuální stránku, vesměs zajímavou hudbu (až na ty Prosté písně...), několik postav, které byly opravdu zajímavé a které by si třeba zasloužily větší rozpracování (třeba proč má obézní celebrita na zádech vytetovaného Marxe?) a v neposlední řadě spousta peprně vtipných dialogů. ()
Mládí - prchlivý okamžik, pouhá vzdálená vzpomínka na dobu, kdy všechno bylo blízko. Takový pocit skutečně tohle dílko nabízí. Tentokrát téměř bez děje. Paolo Sorrentino složil dohromady řadu krátkých zamyšlení o životě i o prostých věcech tak, že vznikla pestrobarevná mozaika výhledu švýcarských Alp. PS: musím si zjistit, jestli se příběh a odmítnuté herecké roli náhodou nezakládá na Sorrentinově reálné zkušenosti. ()
První půlku jsem se slušně ztrácel, nudil a ležérně pokukoval po hodinkách. Naštěstí to druhá polovina trochu vytahuje. Všechny předpoklady k tomu, aby z toho byl pětkovej snímek byly nalajnovaný vedle sebe. Ale je z toho nějaký podivný art, který asi moc nechápu. Líbivé audio a vizuál, naneštěstí ale nevyplňují tu zbylou prázdnotu. Abych spravedlivý, Caine a Keitel mě dost bavili. Stejně tak řemeslně zpracované je to opravdu na výši. Líbivé (ne všechny) záběry, ale to bohužel nestačí. ()
Za tu precizní estetiku obrazu hlavně. Ták pěkný. ()
Nuda, pozérství, svrasklá člověčí kůže a krásné kravičky ve švýcarských Alpách. Ach jaké štěstí, že Mick Boyle svůj nesmírně blbý film nedokončil. Ach, jak prozíravý manžel, který opustil hysterickou dceru Freda. To jsem zas jednou naletěla. ()
Čisto-čistá nádhera! Tohle je opravdová Velká nádhera (název minulého filmu režiséra Mládí). Nikdy bych nečekal, že dvou hodinový film o důchodcích v lázních, kteří filozoficky popisují svoje životní trable, mě bude až takhle moc bavit. Začnu herci. Michael Caine je bravurní a dokáže celý film utáhnout i v jeho věku (82 let). Harvey Kietel dostává více prostoru až v druhé polovině filmu, ale to vůbec nevadí, jelikož jeho postava je obdobně komplikovaná a propracovaná, jako ta Cainova. Rachel Weisz je pouze na začátku a má pár vypjatých scén, které jsou opravdu uvěřitelné. Další herečka, které Rachel McAdams ukradla místo na Oscarech. Paul Dano je poměrně přebytečná postava, které pouze dodává další filozofické dialogy. Jane Fonda dostala nominaci na Zlaté Glóby opravdu za nic, protože má ve filmu jednu 5-ti minutovou scénu. Z technického hlediska se jedná o veledílo. Kamera je úžasná a prostředí, ve kterých se film natáčel ještě lepší. Režie je příjemná, svižná a film uteče jako nic. Děj je velice komplikovaný a pokud se nebudete soustředit, film se vám automaticky nebude líbit. Mládí chytlo jednu Oscarovou nominaci za písničku Simple Song #3. Ta je ze všech nominovaných nejlépe korespondující s filmem. Earned It je v nominacích z kuriozity, Writing's On The Wall protože je to bondovka, Till It Happens To You je tam, protože Gaga vystupovala vloni na Oscarech a Manta Ray, protože to je kvalitní písnička a film je o podstatném tématu, které se musí řešit. Žádná není vysloveně špatná, ale přeji to z filmařského hlediska SImple Song #3 ;-) ()
6/10 ()
Jednou za čas takovýhle bezdějový, ale zato formálně vycizelovaný kousek, neuškodí. ()
Krásný meditativní film. ()
Reklama