Réžia:
Michael BayKamera:
Jonathan SelaHudba:
Steve JablonskyHrajú:
Mark Wahlberg, Anthony Hopkins, Josh Duhamel, Laura Haddock, Isabela Merced, Santiago Cabrera, John Turturro, Stanley Tucci, Peter Cullen, Jean Dujardin (viac)VOD (4)
Obsahy(1)
Automechanik Cade Yeager (Mark Wahlberg) má s Transformermi bohaté skúsenosti a vo vojne sa spojí s "nepriateľom" Bumblebeom. Ich spoločným cieľom je nájť dôvod, prečo sa Transformers po stáročia vracajú na Zem. Odpoveď na túto otázku im môže dať významný historik a asi najväčší teoretický znalec Transformerov Edmund Burton (Anthony Hopkins), ktorý verí, že práve v minulosti je možné nájsť kľúč k ukončeniu vojny a záchrane ľudstva. Veľmi rôznorodú skupinku dopĺňa krásna oxfordská profesorka (Laura Haddock) a osirotená pubertiačka Izabella (Isabela Moner), ktorá toho na svoj vek zažila s Transformers až príliš. Filmových divákov čaká príbeh, ktorý sa odohráva v časopriestore niekoľkých sto rokov, na niekoľkých kontinentoch. Dozvedia sa, k čomu naozaj slúžili kamene v Stonehenge, a možno nakoniec nájdu aj strateného Opdtima Prima. (Cinemart SK)
(viac)Recenzie (628)
Asi hodinu je to pekelne nudná sračka, ktorá nedáva žiadny zmysel. Ale od príletu do Anglicka tomu začne šéfovať Hopkins, ktorý pôsobí dojmom, že ho už dobrých 15 rokov nič nebavilo viac než táto scenáristická žumpa. K tomu sexica Laura Haddock, vtipný robotický komorník a neopísateľné trikové orgie, ktoré vyzerajú dvakrát drahšie ako celý Avatar. A tak sa stalo, že som z kina odchádzal so spokojným úsmevom. ()
*Megalomanská megapičovina je vysoce odborný filmově teoretický termit označující naprostou scénáristickou demenci, obalenou natolik obskurním *digitálním mrdníkem (totálně bezhlavé nadužívání počítačových triků), že tento už není schopen ani trochu kompenzovat příběhovou debilitu, naopak ji ještě podtrhuje a celek pak způsobuje rakovinu vkusu, mentální impotenci, chronické záněty logiky a terminální uhnívání sítnic. Přebaly blúrejů by rozhodně měly kromě výše uvedeného varování obsahovat i nechutné obrázky těch nejznetvořenějších downů, vyhřezlých mozků, zoufalstvím vypíchnutých očí a roztřepených konců míchy, bezradně pleskajících o prázdné lebeční dutiny. Pokud jste ovšem otylý nezletilý retard, co o sebe v pokojíčku na koberci s Medvídky Pů s mongoloidním výrazem a soustředěním přikousnutým jazykem blahoslaveně rozbíjí v Číně lisované karcinogenní výrobky firmy Hasbro, jste samozřejmě v suchu a jděte do toho! Čeká vás vzrušující a ani trochu otravná dvouapůlhodinovka nepřehledně chaotického poletování ingotů, železných traverz, suti a jiného bordelu, mezi kterými se autokokoti přeměňují v rytíře Kulatého transformátoru. Ano, dostanete k tomu také inspirující sofistikovanou přednášku z mykologie o tom, že to byli právě oni, měnivší se tenkrát místo z hnusných amerických kraxen na robohňupy z konů a transtriceratopsů, kdo za temného úsvitu anglosaské degenerace dovezl králi Gejtušovi z planety Slintajicího idiota v souhvězdí Velkého potratu onen slavný meč Transcalibur. Počítám, že další díl bude o tom, jak nám ti zkurvení zlí Disepšni ukřižovali Ježíše. Jedinými zkomírajícími záblesky na konci tunelu mozkové smrti jsou tu poměrně šarmantní a vtipná etuda Hopkinsovic Toníčka, jemuž zřejmě senilita dala zapomenout, jakým býval vybíravým charakterním hercem, a pak samozřejmě ta vskutku bez reptání ojetíhodná DaVinčiho velekunda, která nejen prokrvuje, ale dokonce i hraje, na rozdíl od MárkyMárka, jenž zase jako obvykle na molu jen koženě předvádí buzerantské trenky Kálvina Klajna. Prostě Zálivovi a jeho produkční partičce už dočista transpřeskočilo a megajeblo, a pokud se tahle pičoidní předražená hračkářská reklama čirou náhodou alespoň zaplatí, pak začínám ze strachu z celosvětové cerebrální apokalypsy kopat ve sklepě protikreténský kryt a ven vycházim jen v antimongoloidní roušce. ()
A dost už, Míšo! ()
Je vlastně až s podivem, jak tvrdohlavě si Michael Bay jede to svoje a odmítá se někam filmařsky posunout. Pro nejnovější díl Transformers v mnoha ohledech platí to, na co jsme v sérii zvyklí - znovu je to hrozně dlouhé, emočně šíleně strojené a nefunkční, dějově nablblé (tentokrát navíc i značně nepřehledné, někdo tu příliš koukal na Šifru mistra Leonarda) s tunou nudné vaty a toporným Wahlbergem v hlavní roli, který to nechtěně často posouvá do parodie. Nemluvě o tom, že i sexy šortky tentokrát chybí (místo toho se kamera až nezdravě fixuje na čtrnáctku v rozpuku). ALE úvod ve stylu historických fláků Ridleyho Scotta má něco do sebe a finále tentokrát v tempu dost slušně šlape. A určité body sbírá i Anthony Hopkins, který dokáže prodat i sebedebilnější scenáristické výmysly. Výsledný dojem je každopádně hodně blízký tomu, co si člověk říkal po odchodu z kina z dvojky/trojky/čtyřky. Detaily se možná mění, celek si ale (bohužel) drží stále ten samý tvar. ()
„Vážně nevím, co tu hulíte.“ Přesně tohle mi chybělo v Králi Artušovi od Guye Ritchieho – tříhlavý robodrak! Michael Bay nikdy neznal míru, nectil vyprávěcí logiku a nerespektoval hranice dobrého vkusu, ale teprve v Posledním rytíři se jim ostentativně vysmívá. Jen vzácně se však imbecilitu svých nápadů snaží maskovat sebeparodickým přeháněním a pomrkáváním na diváka. Nestačí mu ukázat opilého středověkého kouzelníka. Musí jej nechat pronést něco ve smyslu „jsem pod parou“ a pořádně si přihnout z lahve. Jedním z mála náznaků sebeuvědomělosti je Cadeova poznámka o striptýzových šatech Viviane Wembly (jméno jak z Mooreových bondovek), držitelky tří akademických titulů s dokonalými tělesnými proporcemi, která je po většinu filmu snímána/oděná tak, abychom si všímali jejích nohou, zadku nebo poprsí (objekty podobné fetišizace jsou tradičně také drahá sportovní auta). ___ Základem scénáře byl zřejmě záznam rozhovoru party teenagerů o tom, co všechno by chtěli vidět ve svém vysněném filmu. Aktualizace artušovského mýtu s robotickými rytíři? OK. Hodinky, které zabily Hitlera? Proč ne. Dinoboti chrlící oheň a zvracející policejní auta? Máte je mít. Anthony Hopkins chovající se jako puberťák? Jasná věc. Literární patvar byl následně svěřen hyperaktivnímu dítěti jménem Michael Bay, kterému dělá dost velký problém udržet myšlenku a zachovat kauzalitu mezi jednotlivými scénami, natož napříč dvě a půl hodiny dlouhým vyprávěním. Byť jsem si během celého filmu svědomitě dělal poznámky a věnoval maximální pozornost, tomu, co postavy říkají a dělají, nedokážu hodinu (natož den) po projekci rekonstruovat fabuli tak, aby v ní nebyla hromada logických děr a nezůstala řada nezodpovězených otázek typu „jak se postava X dostala z bodu A do bodu B“, „jakou roli ve vyprávění hrály postavy Y a Z“, „na základě čeho někdo předpokládal, že se někdo jiný zachová zrovna tímhle způsobem“. Fakt nevím, co ve filmu dělal John Turturro a teenagerka s robotem nápadně připomínajícím Vall-Iho a proč se Transformer jménem Hot Rod snažil mluvit s legračním francouzským přízvukem (když tedy pomineme, že Bayovi zřejmě přijdou vtipné národnostní, etnické a genderové stereotypy). Předpokládám, že to nevěděli ani tvůrci, spoléhající, že si cílová divácká skupina (do patnácti let) podobné otázky klást nebude. ___ Zároveň jsem si ale po celou dobu říkal, že Michael Bay třeba předběhl dobu a natočil avantgardní masterpiece, technicky nejvypiplanější dadaistickou hříčku historie, kterou budou diváci za pár desetiletí obdivovat stejně, jak dnes žasneme nad Mužem s kinoaparátem. Pokud totiž Poslední rytíř dokáže kromě pocitu otupělosti a intelektuální prohry (protože jste neuspěli ve snaze najít v něm nějaký smysl a řád) vyvolat ještě něco, tak úžas nad tím, jak od první do poslední minuty (alespoň ve 3D a v IMAXu) vypadá. Stále platí, že málokdo umí režírovat tak epické, přehledné a dechberoucí 3D akční scény jako Michael Bay, který už se ani neobtěžuje brát ohledy na příběh. Proč taky. Příběh je mrtvý, ať žije kinematografie (ryze neintelektuálních) atrakcí! Bylo to ohromující, bavil jsem se královsky, ale kdybych to měl vidět znovu, exploduje mi hlava. 60% () (menej) (viac)
Možná o chlup uměřenější a ve výsledku ne tolik ubíjející jako čtyřka, ale pořád nejhorší film série, potažmo celé Bayovy výrobní linky. Všechno, co kdy dělalo jeho filmy špatnými, je zde znásobeno do obludných rozměrů. Vizuál je naleštěný jako prototyp Mercedesu a smyslný jako křivky doktorky z Oxfordu Laury Haddock. Každý (a jak mi po hodině došlo, tak opravdu každý!) záběr je přestylizovaný kýč, jemuž je podřízeno i to, že pokud mají hrdinové stát v protizáběru padajícího slunce, bude jeho západ trvat i celý den (kuk na hodinky při finále). A někde pod povrchem toho zvráceného fetiše se skrývá děj, který nedává ani kapku smyslu. Série nikdy neoplývala hlubokou inteligencí, ale vždy to vyvažovala určitou dávkou šílenosti a pokleslé zábavy (Devastatorovy koule). Tady se první hodinu děj nehne nikam a s přesunem do Anglie to ztratí i poslední zbytky běžného tvůrčího postupu o stavbě, vývoji, návaznosti a alespoň kapce logiky. Tady absentuje vše, a i když Anthony Hopkins cítí, že tohle je jeden velký tvůrčí přehmat, užívá si to s nedbalou elegancí. A tím to hasne. Michael Bay je posledním rytířem filmové zhovadilosti. ()
151 minut. Z toho nějakých šedesát minut by mohlo jít okamžitě pryč. A ten zbytek osekat. A nechat jen finále. A klidně vyhodit i to… Pátí Transformeři jsou docela utrpení a bolelo koukat se na ně. Michael Bay sice předvádí v akci víceméně to, co od něj člověk čeká, jinak jde ale o docela schizofrenní podívanou. V jeden moment se tváří jako film pro děti. potom dostaneme velkou military sci-fi, následuje teenagerská komedie, kde je místo Stifflera Anthony Hopkins, a pak se tam chvilku řežou roboti. Bayhem funguje správně. Jestli vás bavil dřív, bude vás bavit i tentokrát, bohužel Transformeři ztrácí na všech ostatních frontách. Postavy nezaujmou, humor je křečovitý, děj se pohybuje podivně skokově, takže většinu času jsem neměl nejmenší tušení, co se na plátně odehrává a jestli jsou Mark Wahlberg a Josh Duhamel už kámoši, nebo pořád protivníci. A že bych si zapamatoval něco pozitivního z těch dvou a půl hodin, fakt říct nemůžu. Největší dojem na mě tak nakonec udělala úvodní hodina, která se ani nepokouší předstírat, že by měla jiný účel než představit co nejvíc roztomilých robůtků, kteří vezmou útokem hračkářství. Tenhle cynický a pragmatický přístup si zaslouží respekt. ()
║Rozpočet $175miliónov║Tržby USA $130,168,683║Tržby Celosvetovo $605,425,157 ▐ Tržby za predaj Blu-ray v USA $25,187,307║ Tržby za predaj DVD v USA $11,113,171║ No do kelu, na čo je dobré tvoriť takýto prázdny popcorňoví produkt. Malá výhoda je, že to je aspoň o niečo pozerateľnejšie než štvrtý diel. Zas sa budem opakovať ale na čo tam je Michael Bay furt učupený, keď točí takýto dejoví balast až hrôza. Ako triková a vizuálna stránka je úžasná, 3D efekt tiež, dobre sa na to pozerá aj na novú Megan Fox (Laura Haddock) vychutnáva si fakt detaily - Bay by mal radšej natáčať nejaké porno filmy tam by mu jeho vizuálna úchylka išla delikátne. Nuž ale k tomuto filmu, tu si musíme pretrpieť akýsi Bayov dejoví trip s bonusom od okruhlého stolu kráľa Artuša. Najlepšie keď tam začnú splietať piate cez deviate, kto všetko je zapletené s rodinou Witwických až to nemá ani len kúsok zmysla. Úplné dejové strieľanie od pása. Keby to aspoň nepreháňal s tou minutážou, k tomu tých robotov už pekne pytvoria, fakt sa z toho stáva paródia ako hrom. Od tretieho dielu to rapídne padá dole. /videl v kine 3D verziu: 40%/ ()
Michael Bay konečně vymýtil i poslední zbytky svého největšího nepřítele: logiky a servíruje božských 151 minut eklektického chrlení nedořečených / nespojitých motivů. Tohle je konečně abstrakce, která v předchozí polovičaté hypnagogické instalaci byla jen v zárodku. Velkolepý ADHD záchvat, který začíná koncem a následně graduje až do přiznané sebeparodie. Obsahuje přitom zmutované zárodky hned několika filmů, kterým režisérova horečnatě pracující mysl nikdy nedovolí překonat embrionální stadium a posouvá se dál. Bayova schopnost pohybovat se ve vypravěčském chaosu a nacházet v něm robotický řád je osvobozující až surreálná. Konečně! První film, který působí dojmem, že vznikl kombinací random generátoru trendujících motivů a nádherně choré lidské mysli. Může to z mojí strany působit jako recese, ale myslím to vážně. Proti pětce Transformers působí ostatní blockbustery jako přízemní a opatrná hra na jistotu. Nemohl jsem se od téhle erupce matoucích, a přitom přísně uspořádaných tvarů odtrhnout, nenudil jsem se ani vteřinu. Nejlepší, nejodpoutanější a nejpodivnější Bayův film. Vyzývám všechny, kteří tomu dají pět hvězdiček, aby mi zavolali na tajnou linku. Budu je mlčky pasovat na Witwicky. Jsou totiž lidmi budoucnosti. Nebo lidmi světa, který nikdy nenastane. Roboti píší lidské dějiny a čutají s Johnem Turturrem na kubánských plážích. Všechnu moc imaginaci a Optimovi! ()
120 minut zmateného popcornového peklíčka, 30 minut epické finální akce, u níž zaplesá každý fanda robotího divočení. Ano, přesně takhle vypadá pátý díl transformeří ságy, nový rekordman v čekání na návrat opulentního Bayhemu. Už úvod filmu, který se z konkurence Pána prstenů rychle zlomí do scénky od Monty Pythonů, dává tušit, že Bay pořád nezná hranici ani míru. A to v tu chvíli ještě nevíte, že vás čeká nekonečný mix asi 4 velkolepých blockbusterů, jenž se ve střižně musel lepit snad poslepu. Řemeslně jsme samozřejmě neopustili ačkovou ligu, o tom žádná. Jinak se ale připravte na tradiční bayovský bordel, z něhož si vážně odnesete jen přepálené megalomanské rozloučení. (5/10) ()
Skvělé hollywoodské triky, ale těch 151 minut jsem vyloženě protrpěl. Já chápu, že je film i pro děti, ale to tam museli strkat tu malou holku s tím trapným modrým robotem? Jaký to mělo smysl? Že je Cade dobrý táta a umí se postarat i o cizí holku? ()
// Distribútor: Paramount // Počet premietajúcich kín v USA: 4,132 // Otvárací Víkend v USA: $44,680,073 // ()
Tohle mě bolelo. Transformers jdou opravdu ke dnu a je to jeden z mála blockbusterů. který mi lezl krkem a přeji si, aby se další díl už nenatočil. Dvě a půl hodiny se táhnou jak chrchel na zdi, Hopkins je otravný, děti nezajímavé, příběhově velmi ploché, vlastně vůbec nemám páru oč tam šlo, neskutečný zmatek a chaos ve scénaři, jako by ve studii byli na šrot a plácali tam vše, co koho napadlo. Akce až tak moc není a finále divák sleduje s otrávenou pachuťí a bolavým zadkem. Jediným pozitivem je úvodní bitva s Králem Artušem, která měla sakra koule a pevně doufám, že si Bay dá od robotů pauzu a naservíruje nám raději pořádnou středověkou bitvu, tam věřím, že by urval koule všem. Bohužel jsem se ani příliš nebavil, alespoň na Isabelu Moner se dalo koukat. 45% ()
Myslela jsem si, že horší než Transformers: Zánik už to být nemůže. Jsem totiž velký optimista a stále věřím, že Transformers povstane zase na koukatelnou verzi. Tady moje víra nepomohla. Raději se Poslednímu rytíři vyhněte, o nic nepřijdete. Zábavné to není, ani jako béčkový film. PS. Opravdu další díly? Bojím, ale budu stále věřit, naivně. ()
„Momentálne sú na patentovom úrade a čakajú na schválenie.“ Séria ma nikdy nechytila. Jednotka išla mimo mňa a dvojka s trojkou ešte viac. Štvorka bola lepšia, pomohlo angažovanie Marka Wahlberga, ktorý univerzu vdýchol nečakanú, ale o to sympatickejšiu sviežosť. Štvorka sa začala dobre a prvá hodina šliapala na vysokej úrovni, lenže Bay (oproti ktorého filmom pôsobia tie od Emmericha ako nízkorozpočtové televízne rozprávky s Jankom Kronerom) rád natáča 150-minútové zverstvá, čím sabotuje samého seba. Štvorka doplatila na nerozvážne monštruóznu stopáž, ktorej vinou začala druhá polovica nebezpečne nudiť a ku koncu už to bola bayovsko-transformerská klasika plná kriku, digibordelu a paradoxne nezáživnej obrovskej akcie bez ladu a skladu. Pätka je ešte slabšia. Wahlberg, dominanta štvorky, je otravný, má divne nafarbené pery (wtf?) a čudácke dlhé vlasy, ktoré sa mu vôbec nehodia. Preč je rošťák zo štvorky; zostal čudný štatista, ktorému chýbajú dôstojní (ľudskí) spoluhráči (John Turturro sa len mihne na Kube v ponožkách a v sandáloch). Jedinou pozitívnou výnimkou je do série angažovaný Anthony Hopkins, ktorý sa sem prekvapivo hodí. Avšak ani on (ani presun deja z USA do UK) zadýchanej pätke nedodá potrebný švih. Potáca sa od jednej nudnej megalomanskej akcie k druhej a s vami to nič nerobí. Posledných 6O minút som nevnímal, čo sa deje. Stále všetko (a všade) vybuchovalo, vojaci už päť filmov strieľajú do gigantických robotov zbraňami, ktorými im ale nemajú šancu ublížiť, pritom od jednotky ubehlo množstvo rokov na vynájdenie účinných zbraní). Potešilo ma pár dobrých nápadov (Artuš, etuda z 2. svetovej) a vydarených hlášok („Teraz ste obaja na mojom zozname hovád.“). ()
Pod taktovkou Michaela Baye se z Transformerů postupně vykrystalizoval výsostně atypický příspěvek do současné linie franšízových blockbusterů. Všechny ostatní filmy podle komiksů či hraček dbají na to, aby dospělým fandům nabízely podívanou, která sice v jádru je dětinská, ale celkovým zpracováním (od scénářů přes casting po styl propagace) má působit dospěle a vážně. Bay naopak servíruje přesný opak - ultra nevážné, otevřeně neuctivé a zhůvěřile přepálené spektákly plné afektu a kýče. Byť to vskutku z velké míry vychází z jeho nabubřelé, egomaiakální a machistické povahy, nejedná se o nějaké znesvěcení původní podoby franšízy, ale naopak věrné navázání na kořeny a připomenutí toho, co si už odkojenci původním seriálem nechtějí přiznat. Zatímco komiksárny přepsují dějiny novým restartem, který smaže všechny nedaekvátní aspekty dřívějších inkarnací, Bayformers jako by akcentovaly všechnu tu osmdesátkovou nezřízenost, zhovadilost i problematičnost, kterou už nerdi blaženě vymazali ze své paměti. Jenže takoví opravdu Transformeři dříve byli. Otázkou pak jen zůstává, jestli Bayovo uchopení, které všechny ty přežité neduhy akcentuje, představuje kontinuitu s vědomou podvratností, nebo je jen shodou okolností Bay prostě bytostně zosobňuje. ____ Hodně se mluví o tom, kterak nebohé herecké ikony a výrazní charakterní představitelé, jako zde Sir Anthony Hopkins, jsou nuceni se (za štědré honoráře) dehonestovat v transformeřích filmech, když se karikaturně pitvoří a pronáší absurdní monology. Krásně to zapadá do obrazu Baye coby znesvěcovatele všech hodnot, ale opět i to můžeme vidět jako součást tradice této franšízy. Na první animovaném celovečeráku se u mikrofonu vystřídali Eric Idle, Leonard Nimoy i Orson Welles, zatímco gigantičtí roboti tancovali na song Dare To Be Stupid od Weird Ala Yankovice a nejepičtější moment snímku podkreslovala cheesy vypalovačka The Touch od Stana Bushe. ___ Baye můžeme vidět coby mainstreamového Johna Waterse i hollywoodského Zdeňka Trošku - zvrhlého zbožňovatele konvenční sprostoty i konzumního obžerství, ale také samozvaného oslavovatele tradičních hodnot. Stejně jako u Trošky, také v Bayových dílech autority či vědci získávají podobu hystericky neschopných čertíků v krabičce, zatímco arogantní zemití hrdinové zdánlivě vše zachraňují, ale při tom jsou vyobrazení jako stejně směšné, agresivní a sociopatické figurky, které se k sobě navzájem chovají hnusně. Bayovy výtvory si spojujeme s výjevy nezřízené nesoudnosti, které ale stejně jako zbytek filmu jsou realizovány s až obsedantní řemeslnou dokonalostí. O to více překvapí, že hrubozrnnost a vulgárnost předchozích filmů se tentokrát nekoná, alespoň ne v tak okaté podobě. Zajisté to souvisí s tím, že poprvé scénář dohnal, ba dokonce předehnal samotného Baye. Díl od dílu jde série víc proti srsti a stává se křiklavější a absurdnější. Doposud si v tom Bay vystačil sám se svými vlastními libůstkami - ať už to jsou záběry na transformeří varlata, čutanec kolem auta do ksichtu vojáka či zlomyslná objektivizace Megan Fox v prvním filmu, která jedinou pozitivně profilovanou a aktivní postavu celé série úspěšně degraduje čistě tím, jak je snímaná kamerou a jak na ni reagují další figury. Tentokrát ale scénář konečně odhodil jakékoli okovy a přichází s fantasmagorickou transformeří alternativní historií, jež je natolik nádherně zhovadilá, že ani Bay už ji nemůže dále vulgarizovat. Film se díky scénáři odpoutává od tuctové světoběžnosti blockbusterů, kde kýžené ozvláštnění dění mají přinést fotogenické exotické lokace. Namísto pohybu prostorem se vydává proti proudu času, a to navíc bez okovů reality a kauzality. Zatímco "Avengers: Endgame" tento princip využili k usoplené sentimentální pietě, Transformeři se jak Monty Pythoni vydávají historii dehonestovat (Stanley Tucci coby vylitý Merlin náramně připomíná herecké kreace Johna Cleese). Paradoxně ale - soudě podle reakcí – jsou diváci sice ochotní oslavovat hrátky s historickými figurami a obdobími u Tarantina, bavit se u alternativních historií typu "Iron Sky" či i "Wonder Woman", ovšem od Baye a jeho filmů o obřích robotech financovaných hračkářským koncernem z nějakého důvodu neadekvátně požadují realističnost a váženost. ___ Pod Bayovou taktovkou vnikla ultimativní zvrhlá mocnina blockbusteru, dílo, které požírá samo sebe až do stádia výkalu. Jenže pátí Bayformers nejsou žádná rozbředlá sračka, ale lejno s bezchybnou strukturou, hutností a tvarem. Ano, je to přestřelené, nabubřelé, megalomanské a nesoudné, ale díky tomu a míře těchto esencí také dokonalé a nádherné. Pátí Transformeři představují nejsvobodnější a ve své podstatě také nejoriginálnější blockbuster nového tisíciletí, který eruptivně vyhřezl za mantinely korporátně vysoustružených produktů. Sice je něco pravdy na tom, že Michael Bay natáčí celou svou kariéru pořád jen variace jednoho a téhož mustru, ale právě na řemeslné úrovni zdejších scén vidíme, jak stále vrství své zkušenosti a současně se překonává novými výzvami. Hodně se mluví a píše o Bayově střihu a kamerových kompozicích, ale málo se vyzdvihuje, že navzdory ohromnému množství CGI vytváří převážnou část akce na place, díky čemuž mají jeho akční scény tak úžasný fyzický rozměr a enormní wow efekt. ___ Michael Bay vlastně je anti-Nolan. Zatímco tvůrce Počátku a Tenetu divákům nabízí intelektuální blockbustery, kde spektákl je současně smyslový i myšlenkový, Bay přináší ohromující bombastický overload řemeslně vycizelované a ambiciózně realizované stupidity, plytkosti, kýče a patosu. Pátí Transformeři pak zcela míjí diváckou racionalitu i hodnoty a míří rovnou do hlubin nevědomí k absolutnímu uspokojení potřeb s maximální zvrhlostí a obžerstvím. Bay nám servíruje ryzí blockbusterové bakchanálie. () (menej) (viac)
// Ožralej Merlin, fuckující Hopkins a vykozená Laura Haddock. Časy, kdy se u toho dalo vypnout a jen se bavit jsou ale bohužel definitivně pryč. 4/10 ()
Jak kdyby Bay chytil druhej dech. Po mizernym ctvrtym dile rozhodne krok spravnym smerem. Uvod me naprosto navnadil, popravde receno, kdyby se celej film odehraval v minulosti, at uz v Artusovo casech nebo aspon za druhy svetovy, mohlo by to bejt kulervouci (Jak by asi vypadal Kral Artus v Bayovo rezii?). Takhle to po chvili spadne do starejch vyjetejch koleji, ale nastesti se zdlouhave nepredstavujou postavy a hned se de do akce. Pribeh s ohledem na znacku rozhodne nadprumernej, i kdyz misty uz lehce prekombinovanej, herci fajn, obzvlast jistota Hopkins, ale prekvapive i Wahlberg, jen tu chybi nejaka fajn rostenka, triky samozrejme spicka, akce libiva, jenom ta delka je porad zbytecne prehnana. Je tu i zadelano na dalsi dil, ale dost pochybuju, ze vznikne a celkove konec mohl bejt urcite i epictejsi. Ale vlastne jsem spokojenej, zabavnosti prvnich dilu to nedosahuje, ale porad to je o nekolik trid lepsi nez Zanik. ()
"Hrozba nás může zabít. Ale tohle nás zabije jistě. A to za tři dny." Už se poprali? Ještě se asi někde perou, protože dvě a půl hodiny akce je pro transformery jen rozcvička. Divák to má trochu horší, ale já jsem se chvílemi dokázal i pobavit. Třeba při hrátkách s robotem sociopatem se dalo trochu té dětinské zábavy najít, při škádlení Cadea s Vivian se zase objevila troška té romantické komedie a taky jsem se dozvěděl zásadní informaci pro svůj další život - vždycky zabijí nejdřív právníky. Vlastně to byla jen digitální legenda o autobotech kulatého stolu, ale protože jsem něco takového vychytrale čekal, tak se nebudu rozčilovat, že to bylo slaboduché. Nic jiného se od toho totiž čekat nedalo. ()
Nesnesitelně úmorné. Nevydržel jsem se ani dívat nonstop na plátno, protože držet hlavu nastavenou jeho směrem nestálo za vynaloženou energii - tak jsem občas koukal prostě do země nebo zjišťoval, jestli postřehnu, jak se hýbe hodinová ručička na mých hodinkách. Bohužel se moc nehýbala a těch 151 minut patří k těm nejúmornějším, jaké jsem kdy v kinosálu zažil. Chápu tisíce hodin lidské práce a snažil jsem se vcítit do těch, kteří obdivují Bayovu hyperaktivní režii - ale pro mě bylo opravdu těžké fyzicky se donutit dívat směrem promítání, natož se orientovat v desítkách postav a šílené akci. Z tohohle filmu nemám ani náznak prožitku, ostatně ani nevím, jestli to považuju za film. ()
Reklama