Réžia:
So-yeon LeeEpizódy(17)
-
Episode 1 (E01)
-
Episode 2 (E02)
-
Episode 3 (E03)
-
Episode 4 (E04)
-
Episode 5 (E05)
-
Episode 6 (E06)
-
Episode 7 (E07)
-
Episode 8 (E08)
-
Episode 9 (E09)
-
Episode 10 (E10)
-
Episode 11 (E11)
-
Episode 12 (E12)
-
Episode 13 (E13)
-
Episode 14 (E14)
-
Episode 15 (E15)
-
Episode 16 (E16)
-
Episode 17 (E17)
Obsahy(1)
Když Kwon Yul, kandidát na nového jihokorejského premiéra a zároveň vdovec se třemi dětmi, překvapí novinářku Nam Da Jung při tajném fotografování, ani jeden z nich netuší, jak moc se jejich osudy protnou. Následně po několika peripetiích se oba stanou součástí skandálu, který je přinutí, aby před veřejností předstírali, že spolu chodí. Kwon Yul je nakonec jmenován premiérem a vše vychází podle plánu, ale pak se Da Jung dozví, že její nemocný otec má před sebou pouhých šest měsíců života a jeho velkým přáním je, aby se dcera vdala, a protože si myslí, že chodí s premiérem, tak je jasné za koho. (andiek05)
(viac)Recenzie (3)
Tak jsem opět dal šanci korejské romantice. Potřeboval jsem si totiž spravit chuť po Madame Antoine. A i když jednotlivé prvky příběhu byly již stokrát viděné – namátkou - sjednané manželství, budování vztahu s problémovými dětmi, smrtelně nemocný člen rodiny apod., tak to mělo jisté cosi, co mě nutilo pustit si další díl. Opět se nám z původní komické stránky přechází v průběhu seriálu na romantiku, kde se nám promenáduje klasické obsazení v čele s milostným n-úhelníkem doplněné o pletichařící postavy. Bohužel se nám z toho ke konci stala dost velká citová ždímačka a neobešli jsme se ani bez klasických nešvarů. SPOILER: Opravdu z duše nesnáším oživování mrtvých postav a situace po pár letech a podobně mě dokáže zvednout ze židle. Z hudby mě nejvíce oslovilo sólo na klavír, už ho mám uložené v mobilu. Hodnocení: I když byl konec korejskou klasikou, v průběhu příběhu jsem se docela často pobavil a postavám jsem fandil, takže ty 3* si Prime Minister and I zaslouží. (7/10) ()
Tomuto scénáristickému duu nijak neholduji, scénář mi přišel neoriginální a již s nánosem okoukanosti. V dílech, které jsem viděla (seriál jsem odložila po sedmém díle), mi přišlo, že logika situací je mnohdy nucená, stejně tak vtipné scény (např. pády a polibky), nakonec vše sklouzlo k neustálému opakování. Na seriálu mě zaujaly jen děti, kterým ale do sedmého dílu nebyl dán velký prostor. Herci mi byli sympatičtí, avšak tento směr příliš sladké komedie není můj šálek kávy. (Podle názorů z ciziny u posledních tří dílů se kvalita seriálu výrazně zhoršila, já viděla jen závěrečných pět minut, které mi naopak přišly na tomto dílku skoro to nejzajímavější.) ()
Tato dorama mě velmi zaujala hlavně díky představitelce novinářky Nam Da Jung (Yoon-ah Im). Jedna z nejpříjemnějších a nejroztomilejších hereček, působí vážně křehce a vlastně jako z pohádky. Pouštěla jsem si díl za dílem, jen abych věděla kam se děj dále posune. Jediné co mě zarazilo nebo spíše urazilo byl konec. Neskončilo to špatně, ale posun v čase tady vůbec nebyl třeba, tohle člověka akorát rozčaruje. Naopak co mě překvapilo a potěšilo bylo podání romantických scén, vše přirozeně podle staré školy. Žádné uchvacující polibky, zvraty a podobně. Hrálo mi to do noty; tento seriál určitě patří k těm co mi utkvěly v paměti a na který se znovu ráda podívám. ()
Reklama