Kamera:
Erik WilsonHrajú:
Nick Cave, Blixa Bargeld, Kylie Minogue, Ray Winstone, Warren Ellis, Earl Cave, Martyn P. Casey, George Vjestica, Jim SclavunosObsahy(1)
Snímek Nick Cave: 20 000 dní na Zemi je důmyslnou a lyrickou ódou opěvující lidskou tvořivost v hlavní roli s hudebníkem a kulturní ikonou Nickem Cavem. Záznam dvaceti čtyř hodin v životě rockové hvězdy přináší důvěrné zachycení procesu umělecké tvorby na pozadí kombinace reality a fikce. Celovečerním režisérským debutem navazuje dvojice vizuálních umělců Iaina Forsytha a Jane Pollardové na sedmiletou intenzivní spolupráci s Nickem Cavem. (AČFK)
(viac)Recenzie (130)
Nick Cave na desce - geniální, Nick Cave knižně - geniální, Nick Cave naživo - geniální, Nick Cave ve filmu - lidský. Náhled za mýt který žije vlastním životem bez ohledu na stvořitele a hlavního představitele s neodolatelným Warrenem Ellisem ve vedlejší roli, který si krade každý moment pro sebe. Prchavé, krásné, krátké. ()
Higgs boson blues! Krize středního věku. Nick Cave na křižovatce... Jako dokument v podstatě jen průměrný kousek, pochybuji, že to ocení někdo, kdo Nicka Cavea nezná a neposlouchá, ale fanoušek si v něm své najde. Minimálně když Nick začne zpívat. To mrazí... A Kylie Minogue je neskutečná MILFka... ,,Can you feel my heartbeat?" ()
Nevim, jestli je to tím, že jsem už dlouho nemasturbovala, takže mi to tlačí na kanálky, ale u (před)závěrečné střihové sekvence ukápla slzička i mně. .......... Kdo Kejva zná, nemohl čekat NORMÁLNÍ dokument - a tak je to dobře. Já budu sice vždycky preferovat jeho feťáckou verzi, ale krom osobního zážitku z koncertu je tohle pro fanoušky další jasný důkaz, že ten "usazený stařík", produkující převážně už jenom tklivý odrhovačky, to v sobě pořád má. A vždycky mít bude. ()
Zvláštní, z různých rozhovorů, myšlenek a recitačních seancí složený dokument jednoho tvůrčího blázna a génia. Jak popsat... Nevíte, co přesně se skrývá za polovinou těch slov, ale néjak si to domyslíte a odnesete zamýšlený dojem - co potrvá chvilku rozležet. K přiblížení jeho tvorby rozhodně napomůže. Závěrečná "Jubilee Street" dech sebere. "Sometimes it feels like the ghosts of the past are all about and crowding in, vying for space and recognition." ()
Nick Cave pro mě po jeho scenáristických pokusech rozhodně není zrovna génius, ale tenhle film má charisma a já uznávám podobné kvalitní manipulování s oblíbenými figurami. Informačně je to možná poněkud nijaké, ale jak říkám, vetřít se tenhle film umí. A to chce taky talent. ()
Hlas Nicka Cavea bych mohla poslouchat hodiny, i kdyby jen předčítal telefonní seznam. Jeho charisma je tak silné, že by celých devadesát minut mohl stát před kamerou jen on, a ničemu by to nevadilo. Pokud jej milujete, není co řešit. Can you feel my heartbeat? ()
Vzhledem k tomu, že o Nicku Caveovi jsem před filmem v životě neslyšel, nedošlo na to, že bych řešil fakt, že nevím, kde je ta hranice mezi skutečným a fiktivním. Dokument byl natočen celkem svižně, na druhou stranu v něm jsou i delší pasáže, většinou ty hudební (krom nich je dominantní ještě třeba rozhovor s psychologem), které však vůbec nenudí. Proces skládání písní (často líbivých a dobře otextovaných), přímo koncerty, ale i ty dialogy zaujmou, co mě ovšem iritovalo, bylo Nickovo filozofování o životních pravdách (jedno velké klišé). Avšak je fajn, že došlo i na humor, který na nedostatky nechal docela dobře zapomenout. Celkově solidní 4*. ()
|| Scenár: Iain Forsyth, Jane Pollard, Nick Cave | Hudba: Warren Ellis | Distribúcia: Drafthouse Films | Štúdio: Corniche Pictures, BFI, Film4, Pulse Films | Rozpočet: ? $ | Tržby: 2,095,156 $ | Ocenenia: BAFTA - Nom. Naj. Dok., Athens IFF - Hudba a Film, British IFA - cena Douglas Hickox, Sundance FF - Réžia, Editing. Spolu: 7 výhier a 12 nominácií || Pre nezaintersovaných veľké WTF. Jeden z najrozporuplnejších filmových zážitkov v roku 2014. Znovu by som si to určite nepustil. A pretože životné dielo Cave-a nepoznám, budem hodnotiť neutrálne. Jednoznačne vhodnejšie pre fanušíkov... 50% | FullHD, THX, EN DTS | ()
Uhrančivý dokument o velkohubém a samolibém dandym, který v sobě ukrývá několik malých orgasmů, které si vychutnají i ti, kteří Nicka Cavea nemají zrovna v oblibě. [MFFKV 2014] ()
Černokněžník Nick Cave přestal být kolem roku 2000 člověkem, když píše píseň, nechá v pokoji samotné dítě s mongolským psychopatem a klaunem na jednokolce, kterého zastřelí, na osmdesátá léta si moc nevzpomíná a se syny se dívá na Zjizvenou tvář. Není to rozhodně normální dokument (pokud to tedy dokument je), ale překvapil mě svojí přístupností a hlavně nedepresivností. Cavea ukazuje jako vtipného chlapíka s nesmírně uhrančivým pohledem, který kdysi bral kvanta drog, nicméně dnes je nejšťastnější, když může psát a zavřít se ve studiu s Warrenem Ellisem a zbytkem té jeho bandy.___P.S. Škoda, že Helena Rejžková přeložila jen text první písně a na další už se nedostalo. ()
V Brother, My Cup Is Empty Cave zpívá, že je plonkovej, na další skleničku whiskey mu došly prašule a tak musí jít domů. Napadlo mě, když slaví tohle pěkný výročí, že mu toho jednoho panáka naleju u sebe. Jenže jsem si neuvědomil, že ty nuzný léta, kdy měl sotva na fet a cigára, jsou dávno pryč a on se má podstatně lépe, tudíž mé pozvání sotva přijme. Role jsme si tedy prohodili, já se vydal v tomhle dokumentu za ním a nechal ho hoďku a půl vykecat. Ještě že je to pohodovej chlápek, co se nebojí mluvit o minulosti, protože ta je rozhodně zajímavější než jeho současné já. Tak všechno nejlepší, Nicku .. (Viděno během dubnové Challenge Tour 2015) ()
Sebestředný primárně estetický záznam povrchní sebe(re)prezentace bez patřičného kritického odstupu, který pouze budí dojem sebereflexe. Nick Cave konstruuje Nicka Cavea a vypadá to hezky. Ok. Jako dokument neobstojí, jako film je to vcelku nuda. ()
Svérázný filmový počin, který jistě potěší všechny Nickovy fanoušky, k nimž se sám už léta také počítám - dokument jsem zhlédl v totálně natřískaném kině Aero, a bylo evidentní, že se sešli diváci naladění na stejnou vlnu. Dokument je to překvapivě vtipný, což by v kombinaci s Nickovým charismatem mohlo zaručit, že by tato podívaná nemusela nudit ani lidi, kteří Nickovu tvorbu neznají. Už úvodní titulky jsou perfektní - rychlý sled fotografií zachycujících dosavadní Nickův život vedle zběsile běžícího čísla, které se zastaví na hodnotě 19 999. Důraz na prchavost a pomíjivost života je myslím pro tento dokument nejvíc příznačný - kromě mnoha Nickových inspirativních myšlenek, které ve filmu zazní, mi jako nejvíce zásadní přijde ta, že náš čas na tomto světě je pevně vyměřený a měli bychom s ním naložit nějak produktivně, protože i realizovaný špatný nápad je lepší než nic. Proto nepřekvapí, když se Nick v jedné scéně svěří s tím, že se nejvíce obává ztráty paměti, protože naše paměť je tím, co zajišťuje naši kontinuitu a integritu v tomto světě. Více než příjemným zpestřením dokumentu jsou scény z koncertů, které jsou nabité neuvěřitelnou energií Nickova pěveckého projevu. Je to asi právě tato odzbrojující schopnost, jíž mě už kdysi dávno oslovil - po této stránce má ten chlapík jen těžko konkurenci. A proto, navzdory rozšířeným škarohlídským názorům, že už to s Nickem a jeho muzikou není co to bývalo a kdesi cosi, za sebe nemám problém napsat, že jsem včera v přítmí kina prožil nesmírně příjemných 95 minut díky dokumentu, který má místy nakročeno k dokonalosti. Mimochodem po zhlédnutí hned člověk dostane chuť si něco od Nicka pustit, takže hádejte, co celý den dneska poslouchám. ()
Není to stavění na piedestal, není to dokument z natáčení, není to sledování mluvících hlav. Jen Cave, jezdící svým autem a trochu nostalgicky vzpomínající na svou minulost, tahá střípky z archivu jak milé králíky ze svého feťáckého klobouku, a mezi tím dělá to, co celý život - tvoří. Protože heroin, alkohol, ženy, sláva... přes to všechno, největší drogou pro něj stejně vždy byl psací stroj, tužka, noty, klavír. Dokonalá hudba, vyvěrající z jeho démony posedlé duše a vzpomínek na životy, které prožil ve svém dětství, na cestách, i ve vlastní hlavě. Pro Caveofily orgasmus. 8/10 ()
" Najprv vytvárame príbeh našich životov a potom ho chránime pred rozplynutím v temnote... " Na konci 20.teho storočia Nick Cave prestal byť človekom, stal sa Bohom. Skromným aby si to priznal. Desiatky rokov skladateľ, hudobník, príležitostný herec, scenárista, spisovateľ. Filozofujúci, rekapitulujúci, v strachu z jediného; zo zabudnutia. A stále má čas ísť si sadnúť ku psychiatrovi a žartovať, pozrieť i Scarfacea so svojim deťmi.. Obyčajný človek. Génius. Virtuóz. Boh. Ten náš malý veľký ()
No áno, nie som fanúšik Nicka, v pamäti mám zopár piesní z deväťdesiatok, ktoré sa mi páčili, najmä z albumu z roku 1993 myslím (a nemyslím tie hyperslávne duety). Páčil sa mi výlet do jeho domoviny, cestovanie jeho autom, rozhovory s Winstoneom a Kylie, ale popravde o moc múdrejší po tých deväťdesiatich minútach nie som. Cave pôsobí na javisku ako zviera, v súkromí ako celkom milý sympaťák, ktorý má divoké roky dávno za sebou a rád si pozrie film s deckami s pizzou v ruke. Takže toto je asi fakt len pre hard core fanúšikov, čo o ňom vedia všetko a klasický životopisný dokument by bol pre nich nudný. Mňa by naopak zaujalo práve niečo faktografickejšie o jeho osobnosti. ()
Přiznávám, že jsem čekala asi trochu víc. Pořád je tento rádoby dokument výborný, zábavný, Nick nahodí i pár mouder, o kterých budete přemýšlet i chvíli po filmu, několik scének opravdu pobaví a spletenec opravdových výpovědí a lehce zvrácených stylizací zas tak neruší, ovšem slibované nadšení se jaksi nedostavilo a skvělá vizuální stránka chvílemi děsí až svou neupřímností. Na druhou stranu, žádné z těchto "negativ" by vám rozhodně nemělo zabránit slastnému vnoření se do jednotlivých obrazů a naprosté se oddanosti jejich krásám. ()
básnik, egocentrik, šialenec, spisovateľ, strom vo víchrici, austrálčan, divoch, bard, úchylný génius a šofér - novodobý romantik, edgar allan poe 21. storočia... najlepšia scéna je, ako so svojimi synmi žerie pizzu pred telkou - je tak šylizovaná no pritom autentická, tak úchylná a morbídna a pritom rodinná a príjemná, tak čudná, minimalistická, no pritom šialene plná... dokument to nie je zlý, hlavne je plný skvelej hudby, niekoľkých pekných myšlienok a jedného povznášajúco inšpiratívneho odkazu a brightonského neba; ()
Nick Cave není jen skladatel a zpěvák, ale také spisovatel a scenárista. To z tohoto dokumentu dělá zajímavou podívanou i v pasážích, kde Nick nezpívá (kterých je také většina). Až jsem dospěl k přesvědčení, že film je zajímavější, když jeho ústřední protagonista mluví, než když zpívá. Dvojice režisérů má na tom, jak hladce to všechno funguje, nepochybně také značné zásluhy, ale charisma ani básnická poetika Nicka Cavea léty evidentně neslábnou, takže nakonec je zajímavé, i když mluví o počasí. ()
Některé filmy ke mně mluví... tenhle křičel! ()
Reklama