Réžia:
Fabrice du WelzKamera:
Manuel DacosseHudba:
Vincent CahayHrajú:
Lola Dueñas, Laurent Lucas, Héléna Noguerra, David Murgia, Renaud Rutten, Édith Le Merdy, Stéphane Bissot, Philippe Résimont, Pili Groyne, Anne-Marie LoopObsahy(1)
Po tom, čo bola Gloria manipulovaná milujúcim a žiarliacim manželom, rozhodla sa utiecť so svojou dcérou ďaleko od mužov a od zbytku sveta. Na naliehanie svojej kamarátky Madeleine súhlasí s tým, aby sa cez internetovú zoznamku stretla s Michelom. Hneď pri prvom stretnutí to medzi nimi zaiskrí. Michel, drobný darebák a profesiou gigolo, je nadšený a Gloria sa bezhlavo zamiluje. Michel zo strachu utečie preč, no Gloria ho nájde a prinúti ho sľúbiť, že ju už nikdy neopustí. Nikdy. Za žiadnu cenu... (MFF Cinematik Piešťany)
(viac)Videá (1)
Recenzie (46)
Kdyby Kalvárie a Vinyan měly dítě, vypadalo by asi jako Alleluia. Fabrice Du Welz ve svém posledním filmu stvrzuje svoji pozici ojedinělého, ale stále poněkud nespravedilivě přehlíženého tvůrce, který se suverénně pohybuje mezi hororovým žánrem, černou komedií a uměleckým filmem. Těžko přesně říct, proč se jeho filmy většinou ocitají "jen" ve vedlejších sekcích velkých festivalů (Týden kritiky nebo Quinzane de realisateurs), ale svojí suverenitou a nápaditostí strkají do kapsy většinu snímků z hlavních soutěží. Alleluia brilantně přejímá poetiku Dogmatu 95 se všemi jeho kontradikcemi a servíruje strhující příběh jednoho zvráceného vztahu, ve kterém mužský princip neustále soupeří s tím ženským. Tím film navazuje na předchozí Vinyan, který tematizoval nezvladatelnou sílu mateřského pudu, zatímco Alleluia se zabývá destruktivním potenciálem ženského milostného vzplanutí. Du Welz své postavy (mimochodem skvěle zahrané Lolou Dueňas a Laurentem Lucasem) stylizuje do fanatických veličin, které svojí přítomností a výrazem zcela ovládají plátno. Tomu tady ještě dopomáhají právě dogmatické stylistické prvky jako ruční kamera, zrnitý (snad dokonce 16mm) film a převaha vypjatých detailů. Alleluia zároveň není suchou artovkou s genderovým podtextem, ale nesmírně zábavným snímkem, který do jisté míry čerpá ze splatterových konvencí a trierovských sebeuvědomělých hříček, jež navíc zručnou manipulací vzbuzují u diváků velmi silné emoce. Výhledově jeden z filmů roku. ()
Solídna psycho dráma s nepríliš príjemnými hlavnými predstaviteľmi, čo ale bolo zrejme zámerom, keďže inšpiráciou tu bol príbeh vražedného dua „Lonely Hearts Killers“. Každopádne je to (miestami) vcelku pôsobivé, natočené v príjemnom vizuále sedemdesiatkového eurohororu a oceňujem aj to, že si film ustrážil vhodnú minutáž, čo býva pri podobných počinoch častým úletom. No akosi som mal z toho pocit déja vu; že si Fabrice Du Welz tak trochu precvičuje Triera. Nieže by mu to nesedelo, no mám radšej jeho predošlú tvorbu.. ani nie preto, že bola hororovejšia, ale preto, že mi pripadala viac „jeho“. Ale aj tak dobre a predovšetkým lepšie než najnovšia Du Welzova komerčná sračka "Colt 45". ()
Nic pro mě. S hororem to má pramálo společného a spíše je to drama mixnuté s psychologií postav, bohužel na mě to nefungovalo a působilo to strašně utahaně a strašně zdlouhavě. Přitom ale předchozí režisérovy filmy nebyly vůbec špatné Kalvárie byla solidní brutální psycho a Vynian byl nádherně natočený. Tohle je přesný opak. Utahaný nic moc udělaný a hlavně děsně nudný. Pro mě propad. ()
Dle anotace a doporučení jsem očekávala docela běžné vztahové drama. Chyba! Film spěje k takovému psycho zážitku, který se mu daří vytvářet pomocí detailních a znepokojujících záběrů a to hlavně tváří hrdinů v různých duševních rozpoloženích na cestě k šílenství. Pracuje také s nadpřirozenem, kdy hlavní hrdina zaříkává své "klientky", netuší však, jak výrazně se mu to může vymstít, což ale ve filmu není k mé lítosti zdůrazněno. Film tak přichází o zajímavou rovinu, na druhou stranu může být i pozitivem, že se autor rozhodl nevtahovat další velké téma. Už tak jsem měla v některých chvílích problém film dosledovat, díky tíživému působení. Z hlediska kvality filmu hodnotím čtyřmi hvězdičkami. Autor evidentně ví, kam tím míří a využívá k tomu potřebných prostředků, ač těžce stravitelných. Z hlediska obsahového si ale ve výsledku z filmu odnáším jenom skličující pocit a přestože, že obdivuji formální stránku, nevím co více by pro mě mohlo být lidsky cenné. Kromě pocitu, že ani pro lásku občas nemá cenu se obětovat, možná snad pro tu nevinnou. Právě proto se nejspíš rozhodně hlavní hrdinka tak, jak se rozhodne. Ale to vám neřeknu, tam se musíte doprotrpět sami. ()
Prkený pokus o navození atmosféry šílenství ala Antikrist a Posedlost, která zmíněným nešahá ani po kotníky. Nějak se mi tam ta nadsázka ne a ne vynořit a někde v pozadí lehounce podřimovala. Jakoby ta "kontroverze", která má za cíl šokovat/pobavit byla naprosto umělá a bez sdílné hodnoty. Scéna s první obětí, kdy se Gloria "cituplnou" řečí loučí se svým Michelem, která následně přejde v melodickou písničku a po ní uřízne mrtvole nohu, vyzněla jak totální fraška a tak to šlo až do konce. A páreček Myšák a Glo-glo-glo-glo-glo-glo-Glóóória žili šťastně až do smrti! ()
Galéria (6)
Zaujímavosti (1)
- V záverečných titulkoch sa dozvieme, že film bol inšpirovaný skutočným príbehom Raymonda Fernandeza a Marthy Beck, čo boli skutoční sérioví vrahovia, ktorí si za svoje zločiny vyslúžili v roku 1951 trest smrti na elektrickom kresle v newyorskej väznici Sing Sing. O ich vražednom besnení tiež pojednáva film Zabijaci osamelých sŕdc (2006) s Jaredom Letom a Salmou Hayek v hlavných úlohách. (BlackTom)
Reklama