Réžia:
Walter SallesKamera:
Walter CarvalhoHrajú:
José Dumont, Rodrigo Santoro, Rita Assemany, Luiz Carlos Vasconcelos, Ravi Ramos Lacerda, Caio Junqueira, Gero Camilo, Othon Bastos, Wagner Moura (viac)Obsahy(1)
Fascinujúci príbeh krvnej pomsty z dielne brazílskeho režiséra Waltera Sallesa, presláveného filmom Hlavná stanica. Protagonistami filmu sú dve rodiny obývajúce protiľahlé brehy rieky na brazílskom vidieku. Medzi týmito dvoma rodmi od nepamäti panuje nenávisť kvôli starému sporu o pozemky. A od nepamäti pestujú oba rody tradíciu pomsty: syn jednej rodiny zavraždí syna druhej a keď krv na košeli zavraždeného vyvesenej na slnku i daždi zožltne, je čas na odvetu. Dvadsaťročný mladík čelí dileme. Má vykonať pomstu, keď na neho príde rad, dodržať rodinnú tradíciu a zachovať česť rodu, keď túži po žiť a chce zachrániť svojho mladšieho brata pred smrťou? Slknom vyprahnuté priestranstvá brazílskej pustiny sú kulisou pre zápas medzi nezmyslenou túžbou po pomste a pýchou na jednej strane a túžbou po vymanení sa z determinácie osudu a úniku do iného sveta na strane druhej. (STV)
(viac)Recenzie (63)
Miluji filmy, poutající své hrdiny do inferna exotických kulturních aspektů, které tak dávají divákům k uvědomění a možná na pár oslnivých okamžiků i porozumění, a rozšiřující tak naše - příslovečně k názvu filmu - jasné obzory. Tomuto účinku - a kdoví, zda tak na mě film působil jen náhodou, nebo se jedná o záměrnou a podstatnou součást významu tohoto snímku - velmi napomáhají i veškeré motivy realističnosti. Ty vidím v zobrazené živelnosti všech živlů - spalující žár odpoledního slunce, surový, prudký a chladivý proud větru, nebo dokonale vystižená atmosféra dojmů z pohledu na masiv vod mořského pobřeží - to vše působí i na smysly diváka, pomalu jakoby to vše sám prožíval, a dává mu uvědomit si, že co vidí je skutečnější než možná jeho kulturně omezená mysl připouští. To vše je způsobeno především mistrovskými kreacemi kamery,díky níž obraz místy působí natolik sugestivně, až divák sám pociťuje závrať při scénách na laně nebo houpačce, hladiny adrenalinu a serotoninu v jeho krvi se drasticky mění pouhým účinkem obrazu a spolu s již zmíněnou přirozenou závratí se pojí také vrcholný prvek a zároveň význam filmu - pocit osvobození. ()
Brazilský film, který se odehrává počátkem 20. století na venkovské samotě v Brazílii, kde spolu dvě rodiny po léta bojují o lán půdy. Boj má charakter krevní msty - jedna rodina zabije člena druhé, a její potomek má za úkol v určeném čase jeho smrt pomstít. Je to bludný kruh, zároveň ale posvátná tradice. S příchodem dvacátého století se ale mění i tento zapadlý venkov, potomci cítí, že tradice jejich otců se jich už přestávají týkat a touží se podívat do světa, ne být celý život připoutáni k půdě. Otcové to vidí a bezvýchodnost jejich situace je to, co je na tomto filmu skutečně smutné. 7/10 ()
Ačkoliv děj filmu ubíhá velice pomalu a líně (asi jako v Brazílii v žáru slunce), není nudný a poměrně rychle uplyne. Příběh o rodinné cti a podivné tradici, při které otcové raději obětují životy vlastních synů, než aby ji porušili, o mrtvých, kteří i po smrti ovlivňují živé a o malém chlapci, který je jako světýlko naděje v tomhle podivném světě. 3,5* ()
Tohle je zase něco jiného, je to film, ve kterém se dozvíme, jak že to v Brazílii na počátku minulého století chodilo. V žáru slunce je dojemně odvyprávěný malým klukem Klukem. Člověku se nechce věřit, že mohli mít lidé tak vymyté mozky, aby se navzájem stříleli jeden po druhém až dokud jedna z rodin nevymře. ()
Film, ktorý naučí, že kniha sa má čítať hlavou dole. Je to veľa či málo? Ako pre koho, každopádne pre mňa je to po dlhšom čase omračujúci, čistokrvný kinematografický skvost. Nepýtajte sa, kde do čerta tí latinoameričania na také úžasné príbehy chodia, pretože predlohou bol román albánskeho (!) spisovateľa Ismaila Kadaré z roku 1980 (reálie boli len prenesené z Albánska do Brazílie). ()
Reklama