Réžia:
Zdeněk JiráskýScenár:
Zdeněk JiráskýKamera:
Michal ČernýHudba:
Martin HasákHrajú:
Judit Pecháček, Ján Gallovič, Jan Čtvrtník, Kristína Svarinská, Ladislav Hrušovský, Dana Košická, Ondřej Rychlý, Jan Komínek, Evženie Pfeifferová (viac)Obsahy(1)
30. a 40.- te roky minulého storočia zanechali vo svete po sebe ničiacu stopu, ktorá zasiahla každú spoločenskú vrstvu bez ohľadu na vzdelanie, svetonázor, pohlavie či rasu. Nacistické Nemecko a jeho ideológia začala v roku 1933 svoje dielo skazy. Mnoho umelcov sa dostalo do nemilosti, nesmeli vykonávať svoje povolanie, boli perzekvovaní. Nacistické zákony vyradili v Nemecku tzv. „neárisjkých„ umelcov a tieto normy následne uplatňovali vo všetkých nimi obsadzovaných krajinách Európy. Film V tichu otvára 5 osudov židovských hudobníkov a interpretov, ktorým klavír a hudba pomohli uľahčiť utrpenie v koncentračných táboroch, prípadne zmierniť strach pred neodvratným príchodom blížiacej sa smrti. Karol Elbert, Alica Flachová – Pastorová, Edith Kraus, Arthur Chitz a Jozef Weiss – mená, ktoré mali ostať v zabudnutí a ktorých talent mal byť navždy vymazaný z kultúrneho povedomia. Film štylizovaným spôsobom s precíznou filmovou estetikou a silnou hudobnou zložkou odkrýva šťastný a bezstarostný život hlavných protagonistov v kontraste s ponižujúcim, bolestným a najťažším úsekom ich života. (RTVS)
(viac)Videá (1)
Recenzie (38)
Jeden z nejrealističtějších filmů, zobrazující zvrácenou politiku nacistického režimu. Každý ví, co se odehrávalo v těchto místech, aby ne...toto (dnes již určitě) kýčovité srdcervoucí téma, plnilo po dlouhá léta kina na celém světě. Silně emotivní dramata, vyhnaná na maximum, dojímala diváky všech národností a určovala jakýsi povinný status toho tématu. Například děti - to je jistota, také jeden osud z milionu, předem jasný, ale zabírá. A když už je nutná serióznost, natočíme silně charakterní drama o záchraně pár stovek lidí. Klasická citová show může začít. Ovšem, co takhle podívat se na tuto zrůdnou dobu abstraktní formou. "Prožít" si to celé s nimi - jen s jejich myšlenkami. Ne se jen dívat, dát prostor vlastní fantazii, procítit každou situaci...skutečně pochopit, co jsem to vlastně viděl. Historii lidstva v nelidské podobě. Tento film nechce slzy, ale šokující uvědomění si. Fantastické prolínání dějové linie, režie na světové úrovni, střih, kamera, hlavní herci i komparz - všechno precizní a přesné. A hudba? Jen tajemné zvuky, dokreslující depresivní a skličující atmosféru. A v tom všem, nebeské tóny klavíru. Pro mě velmi silný a originálně pojatý snímek. ()
V týhle podobě si to umím představit jako knihu, dokument nebo polodokument. Ale jako drama je to disfunkční v podstatě ve všech ohledech, protože se nevypráví, ale jen černobile (metaforicky řečeno) zobrazuje, ikonizuje a pro hloupé i dovysvětluje skrze voiceovery. Koncipovat scénu tak, že na sebe dva Židé v koncentráku koukají a ve voiceroveru se líčí, jak se oba milují a chtějí přežít jen kvůli sobě, je podobný fail jako kdybyste šli do restaurace, objednali si pizzu a vrchnímu vysvětlovali, že si ji dáváte, protože ji máte rádi. Narative skill level: Captain Obvious. ()
Zdá se že loňský rok byl na dobré fimy mimořádně plodný. Naprosto nový pohled do minulosti už tolikrát přetřásané, tentokráte z pohledu židovských hudebníků. Vhodně zvolený formát deníkových záznamů provázené dokumentárně laděnými obrazy. Výborný kontrast ve veselosti předválečného prvorepublikového života a pozdějších temných událostí. Neskutečně dynymické i díky nakažlivě optimisticé hudbě. Doporučuji poslechnout si i další písně Comedian Harmonists (Ta použitá ve filmu se jmenuje Veronika, der Lenz ist da.) ()
Po skvělých Poupatech je míra zklamání téměř hmatatelná. Film nemá děj a je jen sledem scének z koncentračních a pracovních táborů, kterým předcházely přesvětlené a naivně hřejivé scény z doby před válkou, kdy všichni byli šťastní, usmívali se a všechno bylo optimistické a veselé. Ten asi půltucet Židů, jejichž osudy sledujeme, nemá téměř žádnou expozici (lupnout vedle nich titulek se jménem a s popisem zaměstnání opravdu nestačí) a film je ještě zcizuje tím, že ani jeden z nich za celou dobu nevydá ani hlásku - kromě křiku a zpěvu se veškeré dialogy a monology odehrávají výhradně v rámci voiceoverů. Stejně jako se na začátku tiskne lexikon židovských umělců, tak Zdeněk Jiráský předkládá ve svém filmu lexikon všech možných utrpení, kterými si lidé v koncentráku prošli, ale činí tak neskutečně lacině (je tu opravdu všechno, včetně oběšence, plačící holčičky, vraždy novorozence, smutných psích očiček...) a ve své úporné snaze vymáčknout z diváka slzu selhává na celé čáře. ()
Obávam sa, že nie som celkom schopná objektívne ohodnotiť tento film. Pre mňa znamená niečo viac ako pre diváka, čo ho len vzhliadne v kine, či doma. Mala som možnosť byť chvíľku jeho súčasťou, bola som pri natáčaní, zúčastnila som sa aj ako komparzistka a srdcom som vnímala celý proces formovania sa krásneho, no zároveň smutného príbehu. Bolo to náročné, fyzicky aj psychicky, ale zároveň detailistické, emocionálne... Sledovala som prvé reakcia od uvedenia filmu v Karlovych Varoch, kritiky boli rôzne a aj práve preto som na slovenskú premiéru nešla s príliš veľkými očakávaniami. V tichu sa často vyčíta, že nejde o klasickú formu a príbeh je vyrozprávaný prakticky len prostredníctvom voiceoverov. Mne to po tejto stránke vôbec neprekážalo, aj napriek tomu som si dokázala bez väčších problémov k postavám nájsť cestu. V prvej časti filmu sledujeme ich život predtým ako sa z nich stali len čísla, ich šťastnú etapu, ich radosť zo života a obrovský talent. Celú tú eufóriu však kazia občasné strihy na tlačiaci sa lexikón pre židovských umelcov. Druhá časť je už smutnejšia, odohráva sa v rôznych táboroch a sledujeme jednotivé hlavné postavy a ich pasovanie sa s novým životom a krutými podmienkami na prežitie. Filmov so židovskou tematikou je už spústa, no napriek tomu ma film od Zděnka Jirásku potešil, nejde o konkrétny príbeh, ide o životy umelcov, ktorý len chceli byť šťastní a venovať sa svojim vášniam. V tichu možno vidieť nádej a lásku,hľadanie dobra a viery aj v tých najťažších chvíľach a toto podanie sa mi páči. Aj keď opäť opakujem, snažila som sa odosobniť, ale stopercente mi to asi nevyšlo :) ()
Galéria (19)
Fotka © Artcam
![V tichu - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/158/990/158990278_d8c08e.jpg)
Zaujímavosti (3)
- Pôvodne malo ísť o dokumentárny film s hranými sekvenciami, napokon je V tichu hraný film, ktorého špecifikum spočíva v tom, že v ňom nie sú dialógy. Obrazy sú prerozprávané prostredníctvom hudby a doplnené vnútornými hlasmi protagonistov. (Zdroj: sme.sk) (leila22)
- Film mal svetovú premiéru na medzinárodnom filmovom festivale v kórejskom meste Pusane. (Ampi)
- Prvý slovenský film, ktorý sa uchádzal o finančnú podporu na americkom crowdfundingovom portáli Kickstarter, ktorý funguje na princípe verejnej zbierky. (leila22)
Reklama