Réžia:
Juliusz MachulskiScenár:
Juliusz MachulskiKamera:
Jerzy ŁukaszewiczHudba:
Henryk KuźniakHrajú:
Jan Machulski, Leonard Pietraszak, Witold Pyrkosz, Ewa Szykulska, Krzysztof Kiersznowski, Zdzisław Kuźniar, Józef Para, Henryk Bista, Leon Niemczyk (viac)Obsahy(1)
Varšava roku 1934. Z vězení se vrací zpátky do života „renomovaný“ kasař Kvinto, který má nevyřízené účty s bývalým komplicem, nyní majitelem banky, jehož přičiněním se dostal za mříže. Skutečným důvodem Kvintovy pomsty se však stane záhadná smrt jeho přítele muzikanta, který patřil ke komplicovým věřitelům. Společně se třemi dalšími muži se rozhodne vykrást trezory samolibého bankéře, aby jej potrestal za porušení zlodějského „kodexu cti“. Celovečerní debut Julia Machulského připomene americkou kriminální komedii Podraz (George Roy Hill, 1973), s níž jej spojuje retrostylizace a zvláštní styl humoru. V hlavní roli se představí režisérův otec Jan, který postavě kasaře dodal ušlechtilou eleganci. (Febiofest)
(viac)Recenzie (44)
Vabank jsou v podstatě polští Dannyho parťáci. Podobností mezi těmito filmy je tolik, že snad ani není možné, aby se zde američtí tvůrci neinspirovali. Machulski natočil klasický zlodějský film, který se svým neviditelným stylem podobá spíše americkým kriminálním filmům, než čemukoliv polskému, co jsem měl možnost prozatím zhlédnout. Hlavní hrdina Henryk Kwinto je typický drsňák skoupý na slovo, který se rozhodne pomstít chamtivému majiteli banky, jenž jej poslal za mříže. Konvenční příběh je natočen konvenčním stylem, i když občas Machulski překvapí a přijde s nějakým nečekaným nápadem. ()
Až se jednou rozhodnu vykrást banku, tak o tom předem uvědomím jejího ředitele, bezpečnostní agenturu a všechny orgány činné v trestním řízení. Jinak by to nemělo pořádné grády a nestálo by to ani za náústek od trumpety. Naštěstí kasař Kvinta vlastní nejen trumpetu, ale i dost velké koule na to, aby podobnou akci provedl a přestože akci občas trošku schází tempo, tak nejeden luxusní kameňák řadí v mém pomyslném žebříčku tuto klasiku mezi nejlepší zlodějské filmy všech dob. No, to je možná trochu přehnané, ale určitě se vejde mezi TOP 100 krimi komedií natočených v Polsku v roce 1981. ()
Nenápadné, ale moc milé retro. Akce s přepadením banky je samozřejmě perfektní, stejně tak ostatní část plánu a dovětek. Jenom bych filmařům vytknul, že se jim nepovedlo tu osobní Kvintovu vendetu vystavět do silnějšího motivu, má to být ústřední myšlenka, ale hodně to splývá s menšími linkami a epizodkami v příběhu. Třeba v Tenkrát na západě je motiv odvety vším, a omáčka dělá atmosféru. Některé scény Vabanku připomenou vychytávky z Fešáka Huberta, pocitově jsme i ve filmu Smrt krásných srnců. Viděl jsem černocha se psem! Parádní původní dabing z Barrandova a pěkná Elzbieta Zajacówna. ()
Machulského režijní debut, který předcházel v Čechách tak populární Sexmisi, je neuvěřitelně vydařeným heist filmem, který v tom všem napětí, drsňáctví a poctivé krimi atmosféře, nepostrádá groteskní chvíle i herecké výkony, které jakoby v některých scénách vypadly z 30. let, kdy se děj odehrává, aniž by to působilo rušivě. Taťka Machulski zase téměř nehne brvou, jen mu sem tam skvěle cuknou koutky. Oceňuji výskyt stereoskopického Kaiserpanorama jakožto rekvizity, která je dodnes k vidění v Muzeu kinematografie v Lodži. ()
Musím uznat, že Poláci uměli točit skvělé filmy už v 80. letech a dříve. Tento film je toho jasným důkazem. Děj se vrací do roku 1934, kdy je z vězení po šesti letech propuštěn slavný lupič trezorů a také jazzový trumpetista jménem Henryk Kwinto. Po návratu domů zjistí, že žena si za něj už našla náhradu v podobě policejního komisaře Karelického. A tak si Kwinto najde tu správnou židli (sedí na ní komisař), otočí ji vzhůru nohama a z jedné nohy vytáhne balík zlotých. Na ulici narazí také na dva mladé kriminálníky - bratry Mokse a Nuta, kterým se již povedlo vykrást klenotnictví a chtějí, aby se k nim Kwinto přidal. On jim však řekne, že si jej s někým spletli, on je hudebník, a dokáže to náustkem z trubky. Bratři mu aspoň dají adresu svého obchodu s automobily pro případ, že by byl "pan Muzikant byl ochoten s nimi hrát". Kwinto si pronajímá hotelový pokoj, kde jej navštíví bývalý komplic a nyní úspěšný bankéř Gustaw Kramer. Prozradí mu tajemství, že Kwinto nebyl zatčen náhodou, nýbrž na něj Kramer společně s policisty nastražili past. A tak mu Kramer donesl jako odškodné 45 000 zlotých, a Kwinto mu radí, aby mu neříkal adresu jeho banky. Kramer je však přesvědčen o tom, že trezor v jeho bance nelze vyloupit, a použije k tomu termín "Ucho od sledě". Kwinto jde navštívit hudebníka a bývalého spoluhráče jménem Tadeusz Rychlinski, ale od jeho manželky se dozvídá, že je po smrti. Před svou smrtí uložil Tadeusz 19 000 zlotých do Kramerovy banky, ale po cestě domů byl oloupen a lupiči mu sebrali účtenku a vklad nebyl dostupný. Další den Tadeusz údajně skočil z okna a policie to vyhodnotila jako sebevraždu. Na památku dostává Kwinto od manželky Tadeuszovu trubku, ve které je schovaná poznámka "Vím, jak se Kramer stal majitelem banky". A tak Kwinto dospívá k závěru, že loupež a zinscenovaná sebevražda byly spáchány na Kramerovu žádost. A tak se Kwinto rozhodne jednat - vydá se do obchodu bratrů Mokse a Nuty a dá jim jasné rozkazy. Chce, aby našli poslední adresu jeho starého přítele Dunczyka. Kramer dostane poštou zpátky svých 45 000 zlotých společně s novinovým článkem, kde je vytištěn Tadeuszův nekrolog. Pošle tedy za Kwintem svého hitmana Krempitsche, ale Kwinto jej očekává a zbaví se jej. Bratři nebyli schopni Dunczyka najít, a tak jej vyhledá samotný Kwinto na fotbalovém zápase. Dunczyk však chce žít v klidu a míru a během zápasu jsou oba svědky toho, jak Krempitsch náhodou zabije cizího člověka. Oba poté opustí stadion a Dunczyk se připojuje ke svému starému příteli a jeho odvážnému plánu. Kwinto má v plánu vyloupit Kramerovu banku takovým způsobem, aby se Kramer stal podezřelým. Dunczyk se vydává do banky na průzkum a doma najde plíšek, kterým je schopen zablokovat pokročilé švýcarské poplašné zařízení. A nyní začne jejich promyšlená akce. Kramer se setká s okouzlující dívkou Natálií, které pomůže nastartovat auto. O týden později jí navštíví s kyticí a šampaňským. Po cestě do jejího bytu narazí na černocha s dalmatinem. V bytě chce Natalie po Kramerovi, aby jí pomohl odepnout náhrdelník s destičkou, která má blokovat alarm v bance, a poté vyhodí náhrdelník z okna, kde jej sebere Moks. Mezitím je však Kwinto podezřelý z vyloupení vily právníka Walenty a je převezen na policejní okrsek. Skuteční lupiči jsou však zatčeni a Kwinto je propuštěn. A přichází zlatý hřeb celého filmu. Kwinto a jeho společníci s plynovými maskami a rukavicemi pronikají do banky pomocí ventilační šachty z restaurace, umístěné nad bankou. Omráčí ostrahu, zablokují alarm destičkou, která sloužila jako spona na vyhozeném náhrdelníku, a vezmou si všechny peníze a cenné papíry. Nuta prořízne boční stěnu sejfu a skupina zanechá na místě destičku z náhrdelníku. Komplicové převážejí většinu lupu do Kramerova domu - ten totiž není doma, ale na bytě u Natálie. Večer skupina slaví a rozděluje si lup, a Kwinto dokonce pošle Martě svůj podíl jako zdánlivé odškodnění za jejího manžela. Ráno začne na místě činu vyšetřovat policie. Vyšetřovací komisař Przygoda zjistí, že otvor do trezoru byl vyřezán jen kvůli odvedení pozornosti, a že ve skutečnosti byl sejf otevřen normálním způsobem. Na nalezené destičce jsou objeveny Kramerovy otisky, a tak dojde k prohlídce u Kramera doma, kde je v koši se špinavým prádlem nalezen lup. Kramer se snaží prokázat svou nevinu a vezme policii do Natalina bytu, kde ona však není a ostatní říkají, že Kramera neznají. Kramer si vzpomene na dalšího svědka - černocha s dalmatinem, ten ale také tvrdí, že jej nikdy neviděl. A tak je Kramer zatčen a u budovy soudu spatří Kwinta, který čte noviny a dotýká se ucha, čímž připomene Kramerovi slova o "uchu od sledě". Jo, byl to povedený film a hlavně v něm byl spáchán naprosto dokonalý zločin. () (menej) (viac)