Obsahy(1)
V odlehlém venkovském domě žijí dva devítiletí kluci, dvojčata Lukas a Elias, se svou matkou, která se zotavuje po nedávné plastické operaci. Pod vrstvou obvazů skrývá opuchlý, groteskní obličej a ke své rekonvalescenci potřebuje absolutní klid a ticho, což začne oběma neposedným synům brzy lézt na nervy. Čím je jejich matka přísnější, tím hlouběji se chlapci uzavírají do vlastního světa. Jejich vztek a podezření narůstají a představivost pracuje na plné obrátky - začnou dokonce pochybovat o tom, jestli je tato žena vůbec jejich matkou. (Cinemax)
(viac)Recenzie (226)
Zkušený divák odhalí jedno z tajemství tak do deseti minut, pořád ale zbývá slušná porce syrového masa. Jen jedna scéna je drastická a slabší povahy jí asi nedají, jako celek ale Ich seh, Ich seh uspěje hned v několika žánrech. Lokací trochu připomene předloňský festivalový Borgman. Minimum dialogů, důmyslná kamera a svícení, atmosféra tmy a strachu uvnitř nového a za běžných okolností světlem zalitého domu (kamera za zády Eliase, sestupujícího po schodech, např.). Líbilo, bavilo, strašilo, znepokojilo. Autoři asi viděli film Ti druzí :) ()
Další psychologický mega blábol.Nemám rád tenhle žánr i když se občas objeví nějaká příjemná vyjímka (The Babadook), ale jinak je to vesměs to samé.Od první minuty průhledná pointa že bych blil, k čemu hodinu a půl sledovat nudný a nezáživný brak, který se snaží bejt strašně tajemňoučkej, ale je to předvídatelný jak postarší pán v béžovém baloňáku u dětskýho hřiště.Navíc se tam více či méně nic neděje a hlavně se tam vůbec nemluví, po noční mě to před chvilkou dokonale uspávalo.Musim se smát nad zdejšími komentáří jako ''nemohl jsem dýchat'' a ''to bylo úžasný'', pane bože, zoufalci.Jeden z mála s mozkem je Isherwood, kterej to napsal dokonale.Směšné, průhledné a závěrečná explotace zcela mimo mísu.Sice to mělo občas prima scénu, hudba taky výtečná, ale jinak mě doslova zase jenom nasralo.30%.Tyhle průhledný sračky si strčte do prdele!!!! ()
Jestli chtěli zapůsobit, tak se jim to s tou mumií povedlo. Ale jinak prostě hnus první třídy. ()
Vyzradená pointa v úvode filmu a statické tempo dáva tušiť, že sa tvorcovia dostanú do slepej uličky. Tak sa i stalo, zbytočné scény sa kopia a dej sa posúva veľmi ťažko. Na pomoc prichádza naturalizmus, ale podivný pocit z celkového dojmu sa už nedá vymazať. Ale bol to dobrý nápad... ()
Nejprve jsem se děsil toho, že pointou celého příběhu bude to, co mi tvůrci umožnili odhalit už někde v šesté sedmé minutě. Dlouho to k tomu směřovalo, nakonec ale, i když to je velkou součástí vyvrcholení, se to v závěru zvrhlo v docela nečekaný směr, až jsem občas zíral. Spíše než samotným příběhem film dostává zpracováním. 3,5* ()
Naprosto Eliase (a Lukase) chápu, takovou příšernou matku bych taky nejradši svázal a zalepil jí pusu vteřinovkou... Rakušané dostáli své pověsti takového trochu podivného národa, ve kterém si muži schovávají ve sklepech svoje dcery a milenky (což často splývá), děti v ložnicích svoje matky, a oblažili strádající diváckou obec jedním z nejnezapomenutelnějších psychologizujících thrillerů tohoto desetiletí, aspoň tak to vidím já. Jistě, pointu jsem taky věděl už dlouho před polovinou, ti kluci nebyli zrovna dvakrát přesvědčiví a Pianistka Frau Jelinekové byla lepší. Ale celkově mi to prostě stoprocentně sedlo a basta! Po Victorii další skvostný majstrštyk germánské kinematografie, který jsem v poslední době viděl (i když ti Rakušáci jsou zjevně zčásti šílení Slovani). ()
Je to zoufale předvídatelné, zbytečně moc natahované, ale myšlenka je velmi dobře převedena do praxe. Nebýt hluchých míst, zbytečných záběrů a průhledné pointy, Ich sech, Ich sech by aspiroval na jeden z nejoriginálnějších hororů tohoto roku. ()
Dost divný film chlapců a jejich švihnuté mámy vůbec jsem nepobral celý film a koukal co to vlastně hraje. ()
Dvě třetiny filmu jsem se víceméně nudil a nezachránila to ani tolik opěvovaná kamera a neméně vyzdvihovaná hudba. Naopak mi nevadila ona průhlednost, protože dávala tušit zajímavé finále a nutila mě vydržet až do konce. A to se vyplatilo, protože v poslední třetině se to opravdu rozjelo a vyklubala se z toho víc než výživná psycho půlhodinka, která předchozí dlouhé chvíle částečně vynahradila. Ale ani z toho jsem si na zadek nesedl a Mámu považuji za nesmyslně přeceňovanou. 40% ()
Brother. Mother. Always you wrestle inside me. Always you will. ()
Dobrou, mámo nejako nezvláda udržať tajomstvo, napätie a ani divácku pozornosť. Záhadu prekuknete pomerne skoro, a potom už len dúfate, že si film nachystal aspoň ešte jedno prekvápko. Nenachystal. ()
Nedřív se zdá, že jde o zajímavý horor, který těží z atmosféry scén, strachu z neznáma a snaží se o jakousi minimalistickou originalitu. Po čase se bohužel ukáže, že příběh je celkově nedomyšlený. Film umí pouze naznačovat, ale příběh nikam nedovede. Scéna v lese kam jde pouze žena v masce, je poměrně zbytečná, protože se na konci zdá, jako kdyby do příběhu vůbec nepatřila. Nic se nedozvíte ani o minulosti té ženy a hlavně o co jí jde. I když děj zase trochu naznačuje, pointa nikde. Rozuzlení nulové. Z obětí se stanou útočníci, z útočníka oběť a konec. Kdyby se film konceptem aspoň trochu přiblížil k filmu Kůže, kterou nosím, mohlo to být hodně povedený. ()
Kolik podivných náhod se musí sejít, abyste mohli podezírat vlastní matku, že není tím, za koho se vydává? A jak s ní potom naložíte? Tvůrci k oběma otázkám přistoupili vcelku nekonvenčně. Poetickou přírodní idylu dvou mladých bratrů na prázdninách prostupuje zprvu nepatrný pocit odcizení, který vlivem dalších pozoruhodných střetů získává na intenzitě i závažnosti. Toto mystérium je skvěle vybudováno a pečlivě udržováno. Ve spojení s přírodními obrazy a nevinnými hrami vytváří optimální klima strachu a úzkosti. Všechna podezření se utvrzují v závěrečné půlhodině, kdy napětí kulminuje formou zdlouhavě násilných, možná až naturalistických pasáží, které vedou k závěrečnému překvapení. Scénáristicky dobře promyšlený snímek mě zaujal zejména dobrou výpravou, hypnoticky saturovanou kamerou a dunivým doprovodem. 7/10 [KVIFF 2015] ()
Funny Games 2.0, i když nutno brát se značnou rezervou. Přiznám se, že na rozdíl zde od většiny jsem hlavní pointu hned nevytušil a sežral to příběhu s navijákem. Dobrou, mámo je drásavý a pěkně depresivní thriller, který v poslední půlhodině nabere velmi nepříjemné obrátky. Na to ale že se má vyznačovat jako "psychologický" dopadá ve výsledku obdobně jako zmíněné Hanekeho Funny Games. Záleží na tom jestli se vám Hanekeho výstřelek vůbec líbil. Mně přišel plytký a ve finále nic neřešil, pouze se psychologicky tvářil. Tolik k samotnému filmu, protože bych nerad vyslepičil šokující twist tohoto rakouského mindfucku. Má ale přeci jen od Funny Games navrch v několika aspektech, ať už jde o hypnotickou kameru, mrazivou atmosféru, dotažený minimalismus a šokantnější scény. Napětí a čekání na vyústění taky dobře funguje, ale zkrátka mě to po závěru vůbec neodrovnalo, čekal jsem o dost víc. Za vidění ovšem stojí a myslím, že tento režisérský debut svérázné dvojice Fiala/Franz bude mít ještě co nabídnout. ()
40 minút som sa nudil. Ale keď to napokon prišlo, začalo to mať grády. Čo všetko je schopné decko(á) pre lásku svojej matky, alebo nie. Ďalej sa pohnúť neviem. Ako napísať komentár ku filmu a neprezradiť pointu. Ale predsa len - SPOILER ALERT!!! Nečítajte tagy ( kolónka Podobné, potom je to jasné ) a tento rakušácky snímok nebol prvým s týmto námetom, samozrejme s iným dejom ale takou istou pointou a volá sa THE OTHER 1972. ()
Zvláštní a znepokojivý film. Krásný dům uprostřed malebné přírody, dva kluci, kteří si užívají letní prázdniny, podmanivá hudba a úchvatná kamera. Maminčin příjezd a dětský šok z jejího vzhledu dávají na srozuměnou, že od této chvíle začne přituhovat. Rostoucí nedůvěra, postupné odcizování, přibývající vzájemné týrání mi nahánělo husí kůži a moje úzkost plynule narůstala až k hrozivému finále, ze kterého mě bude mrazit v zádech ještě pěknou chvíli. Challenge Tour Horror, 2016. ()
Film remeselne je na vysokej úrovni. Film je silno pútavý a tým ho robia hlavne niektoré scény ako napr. jeden s chlapcov ide do tunela, kde ho pomaly pohlcuje tma a už som len čakal čo sa stane, tá bola mrazivá a takých podobných je tu viacero a divák ako ja si príde na svoje. Film postupuje takou kludnejšou formou a z času na čas príde scéna, ktorá je temná, niekedy atmosferická i mrazivá. Film mal jednú veľkú chybu, že od začiatku som vedel pointu aj keď tvorcovia sa ju snažili prekryť falošnými stopami, no vobec sa im to , ale nepodarilo. A preto je veľmi predvídateľný a prehľadný. ()
Velmi znepokojivý atmosférický psycho-thriller z řad rakouské kinematografie. Přesto, že je od začátku demaskovaná pointa, tak to nemělo téměř žádný vliv na emoce, které ve mně tento film vzbuzoval a zanechal. Opravdu vynalézavá „dvojčátka“, divím se mamince, že jí „nehráblo“. A nebo „hráblo“? Každopádně to důmyslnější z dvojčat si ode mě těch 81% určitě zaslouží. ()
Tento znepokojivý kousek operuje od samého začátku s výhodou, že po celou dobu filmu tápete, na čem vlastně jste, protože děj přináší opravdu bizarní podívanou s řádným psychologickým tlakem na diváka. A stejně jako třeba u Funny Games, i zde je patrný zvláštní cit pro nezvykle brutální pojetí některých scén, takže se tu možná rýsuje jakýsi rakouský rukopis. Film přináší příběh o konfliktu dvojčat a jejich matky, která se po plastické operaci obličeje záhadně mění v někoho jiného, což kluci odmítají připustit a dávají matce docela zabrat Emotikona grin. Závěr mnohé určitě překvapí... ()
Tenhle rakouský snímek mě měl překvapit, ohromit, srazit na kolena. Čekala jsem nečekaná odhalení a hru s lidskou myslí... Jenže pointa na mě pomrkávala už po několika dialozích, stopáž byla přehnaná, děj se někam vytratil (a naopak místo děje dorazilo několik poněkud zneklidňujících scén zobrazujících ošklivé násilí na bližních) a velké finále nemělo dostatečně velký potenciál, aby to celé vytáhlo. Skvělí jsou oba dětští herci, matka je protivka a její jednání mi i po zhlédnutí filmu přijde nijaké a takové neadekvátní. Protože co jako čekala, že jo. No a moje poslední poznámka: nějak jsem nepochopila scénu s barevnými kontaktními čočkami. Tak měla hnědý, nebo jaký oči? ()
Reklama