Réžia:
Lars von TrierScenár:
Lars von TrierKamera:
Manuel Alberto ClaroHudba:
Víctor ReyesHrajú:
Matt Dillon, Bruno Ganz, Uma Thurman, Siobhan Fallon Hogan, Sofie Gråbøl, Riley Keough, Jeremy Davies, Jack McKenzie, Mathias Hjelm, Ed Speleers (viac)Obsahy(2)
Ponurý, ale zároveň groteskne humorný film nás zavedie do USA 70. rokov. Pre sériového vraha Jacka je každé zabitie umeleckým dielom. Svoje temné majstrovstvo sa snaží počas rokov vybrúsiť k dokonalosti. Napriek jeho vysokej inteligencii sa polícia pomaly približuje, zatiaľ čo Jack viac a viac riskuje na ceste k dokonalej vražde. Násilné činy mu pomaly ale isto dláždia cestu do horúcich pekiel… (ASFK)
(viac)Recenzie (527)
Filmy Larse von Triera jsou zárukou všeho, jen ne nenáročnosti a tuctovosti, což platí i pro tuto zatraceně velkou nevšednost, a to i přestože co jsem měl od tohoto tvůrce možnost vidět, tak by se dal Právě Jack staví dům označit ještě za jeden z těch možná relativně ,,nejkonzumnějších,,. Nestravitelným se pro mě stal tedy prakticky až v úplném závěru, překlopením děje do Danteho pekla, jinak do té doby bych tuto podívanou ale označil za poměrně fungující, pro Triera typickou provokaci, zaměřenou tentokrát na syrové násilí a brutalitu, kdy i já sám odkojen těmi nejextrémnějšími prasárnami jsem byl párkrát překvapen, kam tu byl až pan režisér ochoten zajít, což ovšem neodsuzuji, naopak, jeho pohled do hlavy sériového vraha je plný originálních nápadů, zpracovaných do opravdu působivých scén, kde si divák nemůže být jistý ničeho a mám takový pocit, že přesně toho chtěl von Trier dosáhnout a opět se mu to tedy povedlo. Samozřejmě veškeré ty filozofické dialogy, monology a obrazy tu pak minimálně pro mě nepředstavují zrovna to nejvýraznější oživení, na druhou stranu nejsou naštěstí ale ani zas až tak rušivým elementem, tedy až do již zmiňovaného závěru, kde se Lars krapet utrhl ze řetězu a celé to zazdil nefunkční metaforou v podobě pekla, či co to mělo vlastně celé znamenat. Co se jinak zápletky jako takové týče, vlastně to celé ani nemá nějakou pevnou dějovou kostru, spíš jde jen o sled řádění ústředního antihrdiny, který postupně čím dál víc riskuje, aby nakonec dosáhl svého vytouženého cíle, postavit dům, což když se mu pak v závěru vlastně povede, tak mi ona scéna přišla, bráno s nadhledem, jako jedna z těch vůbec nejoriginálnějších, nejnezapomenutelnějších, nejšílenějších, nejzábavnějších a zároveň nejzvrácenějších scén, co jsem kdy viděl. No a po stránce castingové asi von Trierovi také nelze příliš co vytknout, i když konkrétně Dillon tedy není úplně můj šálek kávy a ani zde mě příliš nepřesvědčil, ale asi stejně jako ostatní tak nějak tu svou postavu zvládl, výraznější herecké ksichty a výkony by tomuto filmu nicméně rozhodně prospěly. Prvky jako napětí, či atmosféra jsem tu bohužel ale jinak příliš nezaznamenal, emoce pak chvílemi sem tam zafungovali, ale také žádná výhra, tudíž tu vlastně nakonec zůstává zas jen ta jeho kontroverze, která ovšem zafungovala a být alespoň krapet snesitelnějšího závěru, šel bych klidně i do nadprůměru. Pár scén z tohoto filmu si každopádně budu pamatovat už navždy a jen kvůli tomu jsem rád, že jsem měl tu čest ho vidět. ()
Na první pohled snímek jako stvořený pro mě a dokonale ladící k ostatním úchylným filmům o které se zajímám a na ráda které koukám. Říkala jsem si, že to zní fakt dobře a docela jsem se i těšila. Nicméně skutečnost byla pro mě velmi odlišná… Klady: Způsob vyprávění hlavní postavy a jeho "rozmluvy" by mě ještě dokázaly nadchnout i jeho vkusně postavený příbytek. Hlavní herec navíc dokázal postavu ztvárnit tak, že mi z něj bylo bez přehánění na blití. Zbytek pro mě už tak slavný nebyl. Možná bych ještě dodala, že některé myšlenky filmu a jednotlivé příběhy byly ještě jakž takž stravitelné. Zápory: Musím poznamenat, že všechny možný i nemožný úchylný filmy, psycho, bizáry apod. miluju a pravidelně je vyhledávám. Čím drsnější a odpornější, tím pro mě lepší. Proto se dost divím, že i na můj zvrácený vkus byl film místy TAK nechutný. Ale bohužel ne v tom "dobrém" slova smyslu… Okamžitě jsem ve způsobu natočení poznala Nymfomanku. Tam ale styl vyprávění a všemožné změti obrazů, barev a zvuků víceméně dávaly smysl. Tohle byla prostě hovadina. Z mého pohledu bych to shrnula jako nekonečně dlouhou spatlaninu, která se snažila hrát na něco, na co zdaleka nemá… Hodnocení: 20 % / 2 z 10 – Lidem co nesnáším by se mi tento film asi lehce doporučoval, pro mě jednou fakt stačilo! (40.) ()
Jestli je The House That Jack Built závěrečným dílem americké trilogie, nebo jestli se jedná o úvod nějaké další, je asi celkem jedno. Důležité je, že v Trierově tvorbě je vidět neustálý posun. Bohužel se nedá říct, že by tentokrát šlo o trend pozitivní. Od fantasticky dojemného prolomit vlny až po Melancholii nebo Nymfomanku nebyl problém najít v Trierových dílech obsah, ten se však u nejnovějšího snímku jaksi ztrácí v absolutním imperativu "koukej, jak umím být drsnej". Protože je film o obsedantně kompulzivním psychopatovi, nedá se zrovna snadno určit rozdíl mezi geniálním scénářem a naprosto nahodilým generátorem vět. Kdo někdy držel v ruce knihu, tomu alegorie na Božskou komedii dojde poměrně rychle, a tak ani vizuální orgie v závěru nezapůsobí tak, jak by mohly. Posledních pár minut je už jenom čirá vata, která zabíjí veškerou podvratnost filmu. Jako kdyby se Trier v poslední chvíli lekl a musel divákovi rychle nabídnout nějaké zadostiučinění. Film rozhodně není špatný. Pořád je to Trier tak, jak ho máme rádi. Ale bojím se, že tentokrát víc sází na efekt než na hluboký zážitek. Teprve divácké přijetí ukáže, v čem vlastně vězí Trierův největší trademark. 70% ()
V minutách po opuštění sálu alternativního kina jsem měl vskutku velmi rozporuplné pocity. Film ve mě vyvolal opravdu spoustu dojmů, znechucení, zábavy, zamyšlení. Avšak domnívám se, že právě o to von Trierovi šlo. Tím pádem tedy mission accomplished, hned na druhý den bych si snímek dal s chutí znovu! Pocta Mattu Dillonovi, že se role zhostil, jelikož zejm. vraždící scény se snad ani nemohly obejít bez menších osobních traumat. Film přináší i spoustu smíchu, např. v situacích kdy vrah bojuje se svou OCD. Oproti jiným von Trierovým dílům je toto tak trochu nadneseno, avšak potemnělých a naprosto brutálních scén se divák zajisté dočká. Byly momenty, kdy jsem musel odvrátit zrak (a ne jednou). ()
Je to už dlouho, co jsem viděl něco tak cynickýho, plnýho tak černýho, temnýho humoru. Nihilismus... řád... napěchované do příběhu masovýho vraha. Jack staví dům z mrtvol, ale ten skutečný, který coby architekt, chce doopravdy udělat, neustále selhává, zatímco jeho masové vraždění mu nechutně prochází. Někdy to musím zopáknout, ty pohledy na umění, peklo, život, fikci, touhu, hranice. ()
Moc dlouhý a Uma Thurman mohla mít větší roli. ()
Tak nakoniec ten dom predsa len postavil ;) ()
Jack staví dům je další snímek od Lars von Triera. Film má dvě a půl hodiny a nuda se mě úplně nedotkla ale kratší to tedy rozhodně být mohlo. Nevím zda je to mnou ale ani to ve mě nevyvolalo nikterak špatné pocity jak jsem se dočetl různě po internetu. Kontroverzní snímek to určitě je. Co se týče příběhu jedná se cestu do hlubin vrahovi duše. Těla se postupně kupí ve velkém mrazáku a i to jak se k nim dostal je občas drsný. Snímek je určitě zajímavý a pozornost si zaslouží ale nebude pro každého. Já jsem si na něm něco našel ale taky to není můj šálek kávy. Matt Dillon si roli asi užil a docela to zvládnul s nadhledem. Já se bál, že bude stejně pitomí jako v posledním Alienovi a to se nestalo. Jediný co mi přišlo zbytečné byl epilog a i když chápu co tím chtěl básník říci, tak mi to nebavilo. Když je do toho zapojeno moc artu smrdí to průšvihem. Tady to ale jakž takž ukočírovali. 70% ()
Špičková, formálne ľahko a moderne podaná dusivá sadistická štúdia vnútra totálneho psychopata. Autorský klip ako delo, Trier by sa pokojne uživil aj ako spisovateľ. Pre mňa jeden z best of 2018, no nemôžem dať plnú, nakoľko si to druhý krát kvôli instantnej egohoničskej priamočiarosti nemám prečo pozrieť. Chýba mi tam totiž ČOKOĽVEK, čo by mi dokázalo, že to Trier robil pre diváka a nie pre formálne hľadanie akejsi sebou definovanej roviny akceptácie - bezo zmyslu, len ako provokácia nadpriemerne inteligentného, unudeného dieťaťa. Dillon samozrejme famózny. ()
Tým wtf. Oběti otravné nebo hloupé. Vrah ani takový, abych ho mohla dokonale nenávidět, ani takový, abych ho viděla z odstupu jako karikaturu. Rozčilovalo mě to těkavostí, kterou mám jinak u Triera ráda. Tady mě to vyloženě sralo. To umění v mezičasech mě sralo taky. Nedokokoukala jsem to, ale nechám si povykládat, jak to skončilo - a stačí. ()
Bol som na vížkach, či za 4 alebo 5*, nakoniec som sa rozhodol dať najvyššiu známku za dôvod, že proste a jednoducho, nič podobného som ešte nevidel. Chíľu trvalo než som si navykol spôsob roprávania a všetko, čo sa deje, avšak my, ktorí sme už Larsom a jeho kúskami protrelí, sme niečo podobné čakali a až tak sa nečudovali. Nechcem vidieť tváre a grimasy tých, ktorí si na Jackovi spravili premiéru. Výborné hlášky, zasa znovu skvelý koncept a detaily, ktoré v celku tvorili tú správnu mozaiku. ()
Až moc dlouhá cesta do psychopatovi duše, bylo to znepokojivé a drsné, všechny incidenty měly něco do sebe. A hlavně závěr možná to nejlepší z von Trierovi tvorby. Jediné zápory vidím v tom, že se mohlo zajít ještě dál ohledně násilí a hlavně se mohlo ubrat filozofování a tudíž se mohla snížit doba filmu. Ale jsem spokojený, možná i trošku nadšený! 8/10 ()
Jack staví dům je Trierovo Osm a půl. Ovšem filmy jsou zde transformovány ve vražděné ženy. Má to svou logiku. Který jiný režisér se tolik zabýval ženskými hrdinkami? Celá trilogie Zlatého srdce (Prolomit vlny, Idioti, Tanec v temnotách) i oba filmy z depesivního diptchu (Antikrist a Melancholia) má výrazné, až extaticky nespoutané hrdinky. Je tedy logické, že u potutelného Triera bude bilance probíhat v převelku vraha, zabíjejícího to, co bylo pro Triera jako autora nejcennější - ženy :-) Film je zvláštně nudný i zábavný zároveň. Disputace o metodě i adekvátnosti činů mezi Jackem a Vergem jsou přirozeně komické tím, jak se berou vážně a jak jejich obzor nepřekračuje vidění nadného studenta střední školy. Ale takový je prostě von Trier. Smrtelně vážný i jemně ironický zároveň. Nemá smysl brát Jacka jako žánrové cvičení, není jím. Nemá smysl vkladat do Trierových meditací morální hlediska, on jimi neoplývá. Jack je hořkým Trierovým přiznáním, že skutečné dílo se mu vlastně za celou filmařskou kariéru nepovedlo. Poznámka pod čarou: Pro moji generaci je Trier jakýmsi filmovým Karlem Gottem. Jeho jméno bylo vždy jaksi všudypřítomné bez ohledu na to, jestli se člověku ty filmy vůbec někdy líbily nebo ne. ()
Matta Dillona mám moc rád - ale v jiném filmu... Celkově bych řekl, že k některým námětům a žánrům všeobecně se tenhle typ artového zpracování vůbec nehodí a dost akutně hrozí nebezpečí, že vznikne hrozná píčovina. Jako například v tomto filmu. Nebýt toho idiotského konce, možná bych dal aspoň za dvě. S Larsem to jde bohužel zjevně z kopce. ()
Lars von Trier...co víc k tomu napsat... Po Antikristovi, Prolomit vlny atd. jen další ukázka 'zvrhlosti' tohoto režiséra. Opět bezohledné, surové a šokující. Ale až na posledních 20 pekelných minut se na to i dobře koukalo..a nebylo mi u toho zle jak u Antikrista😄 M. Dillon překvapil, šílenství jsem mu opravdu věřil 👌 ()
Kdyby tam nedali ten posranej CGI konec, tak má ode mě tenhle extra divnej kousek plnej počet. Takhle bohužel ale i tak se Larsi von Trierovi klaním za vážně divnou podívanou, která ve mně vzbudila spoustu otázek. Tak kde začít? Rozeberme si například název filmu, Jack "staví dům", okey, zní to zajímavě, asi bude něco stavět. Ono to má kurevskej význam až na konci filmu, ale musím říct, že je to teda solidní mindfuck a takové vysvětlení s kouskem architektury jsem vážně nečekal. Vraždy nejsou sice nějak promyšlené, jako například v Saw, ale za to vysvětlení, proč to náš Jack dělá, taková ta vokecávačka stylem tohle je umění borci, žádný nemilosrdný vraždění, to vysvětlení je teda po každý vraždě pořádný a pořád se zlepšuje, stejně jako mé pochopení filmu. Herecké výkony jsou výborné tak, že bych si na pozici hlavních postav nedokázal představit nikoho jiného, než jsou právě "ti vybraní". Soundtrack chvílemi velice podivný, ale to už k artům a specielně k Trierovo artům patří. Někdo tenhle snímek bude brát jako nechutnost, podivnost, nelidskost nebo snad úžasnost, já však budu přemýšlet ještě dost dlouho, do jakého šuplíčku to zařadit. /viděno v kině/ ()
Film jako stvořený pro veřejné promítání: k úplnosti zážitku je nezbytné vidět aktuální reakce davu a kdy kdo z diváků v kterou chvíli odejde. The House that Jack Built je snímek nanejvýš aktuální pro dnešní dobu post-faktickou, se kterou se vypořádává vlastním svérázným "post-uměním".________ V prvním plánu chápání snímku do sebe nechá Trier diváka, který na film zavítat s již předpřipraveným optickým rámcem, vysypat všechna nesmyslná obvinění z misogynie a adorace zla. Nepřesvědčuje přesvědčené a loveckou scénou dává propuknout poslednímu spravedlivému a objektivnímu rozhořčení, které nám v dnešní době zbývá - supremaci neposkvrněného dítěte. Do té doby jsou všichni svědky brilantní černé komedie, které už trávíme docela dobře. Jelikož je však von Trier sociálně a emočně nemilosrdný analytik, nabídne po kulturním šoku z nimrodské epozidy chvíli ticha, aby se následně vytasil s v jádru mnohem zákeřnější a znepokojující vraždou Simple. V tento moment je však divák už zpátky ve svém - najednou tak známém a pohodlném - misogynním křesle a cynický humor na plátně je opět přijat za lidský. V druhém plánu filmu totiž Trier demaskuje pokrytectví současného člověka ve věcech morálky a násilí. Postavou Jacka se zároveň vysmívá všem dnešním rozumbradům internetového věku, kteří v tváří tvář reálným humanitárním krizím dneška nacházejí podpůrnou argumetnační analogii v hlubinách toho nejhlubšího bahna minulosti. A ač se sebevíc snaží být rádoby vzdělanými vykladači včerejška, dneška i zítřka, přistupujícími k věcem "na rovinu a především bez ideologie", nejsou než - stejně jako Jack - nabubřelým zlovolným nic, končícím v Pekle, které sami vytvořili. Neboť inženýr nedovede sestavit nepřeberné střípky možností do uceleného a koherentního celku - to je prací a uměním architekta. A stejně jako nelze vytvořit dobrý dům bez zvolení správných nástrojů k jeho návrhu, nelze normou krásy a umění učinit pastiš brutality a zvrácených idejí. ()
Za mě teda jedna z nejvtipnějších komedií za hodně dlouhou dobu. A současně teda taky jedna z nejošklivějších. Vůbec se nedivím, pokud z projekcí lidi znechuceně odcházeli - tohle není film pro mainstreamový publikum, ale pro fajnšmekry. A musím říct, že nástup do exploitation/serial killer vod se Trierovi velice vydařil. Znalci žánru budou nadšení, neznalci znechucení. A tak to má být. ()
Tak toto mě niják neoslovilo. V podstatě jsem se nenudil jen u normálních filmových příběhů. Ty umělecké keci a konečná cesta do pekel bylo jedno velké utrpení. Natož, kolik to má procent, tak jsem vážně čekal něco zajímavějšího. Asi nedokážu dostatečně ocenit novodobé umění --->35% ()
Von Trier rozhodně netočí mainstream. V rukou kohokoliv jiného by tohle byl jen černohumorný thriller, takhle ovšem vzniklo zase něco jiného a rozhozně osobitého. Přiznám se ale bez mučení, že mě ty různé kulturní vsuvky dost s.aly. Matt Dillon v životní formě. ()
Reklama