Obsahy(1)
Historická dráma o legendárnej snajperke ZSSR Ljudmile Pavličenkovej, prezývanej „pani smrť", ktorá počas 2.svetovej vojny zabila pri obrane Odesy a Sevastopoľa 309 nepriateľov. Vo filme sú zachytené nielen reálne udalosti, ale aj osobný život Ljudmily: podceňovanie otcom, láska k trom mužom, silný patriotizmus, odvaha, tvrdosť, ale tiež strach a skrývaná ženskosť. Tieto charakteristiky hrdinky prispeli tiež k tomu, že sa stala vo svojej dobe, veľmi obdivovanou a populárnou. Bola pozvaná i do Bieleho domu, kde sa spriatelila s Eleanorou, manželkou prezidenta Roosvelta. Vystúpila na konferencii a prispela tak k rýchlejšiemu víťazstvu spojencov nad hitlerovským Nemeckom... (Continental Film)
(viac)Videá (1)
Recenzie (227)
Drama o sovětské vojačce, které překvapí vizuální stránkou a technickým zpracováním, ale z hlediska té příběhové to celé působí jako naivní pohádka, což není pro válečné drama příliš dobrá vizitka. Nevím do jaké míry je to natočeno podle skutečnosti, ale pokud byla Ljudmila Pavličenková alespoň z půlky takovou zapálenou bojovnicí, jak jí líčí tento snímek, tak by si zasloužila mnohem lepší film, než kterým je tento. Každopádně těch pár bojových scén, které film nabízí, je natočeno velmi zručně a o to více mě mrzí ta nezáživná omáčka kolem, jelikož celá ta zápletka na pozadí tlačí kvalitu filmu hodně dolů. Moje hodnocení 55%. ()
Minimum patosu, postavy jsou nadmíru lidské a nikterak černobílé - což platí dvojnásob v případě hlavní hrdinky, která je všechno možné, jen ne vyloženě kladná hrdinka, páč nácky ráda střílí nejdříve do kolen a nejlépe, když si zrovna užívají Vánoc u stromku s hakenkreuzem místo hvězdy/špičky. Má to svoje emočně silnější momenty, dokonce i jeden trošku epičtější, ačkoli na můj vkus zbytečně krátký. Výtka tak putuje k tomu, že z bitvy o Sevastopol tam vlastně nebylo skoro nic, a druhá výtka pak k pitomým zpívaným písničkám, který nevim, proč tam pořád cpou. BTW: Jak se ozývaly hlasy, jakože je to ruská propaganda natočená schválně v době ukrajinsko-ruských separatistů atd., je to blbost. Už jen protože několik hlavních postav jsou Ukrajinci. Nehledě na ne zrovna hezky vykreslené sovětské oficíry. Takže podělanou propagandu si strčte do zádele. ()
Ruské válečné filmy můžu. Bitva o Sevastopol je už druhým skvělým filmem, který jsem poslední dobou viděla. Ljudmila je sniperka, která bezcitně střílí do Němců a za války se dostane jako válečná hrdinka do USA, kde se setká s Eleanor Roosveltovou. Ano, zní to hodně absurdně, ale ono to do sebe fakt celé zaklaplo. Dialogy s Elanor jsou skvělé, báječné jsou scény z bitev a naprosto mě zasáhl osobní život Ljudy, jak jí kamarádky a spolubojovníci říkali. Pokud chcete vidět dobrý válečný film z poslední doby se silnou ženskou hrdinkou, tak vám jednoznačně doporučuju Bitvu o Sevastopol. ()
Práve bol prekonaný svetový rekord za nechutný patetizmus. Hollywood si môže zájsť na školenie načerpať nové nápady. Jediné čo stojí za zmienku, sú výborne zvládnuté bojové scény, všetko ostatné mimo fronty len jedným slovom - kakačka. Je to škoda, pretože životný príbeh L. Pavličenkovej si zaslúžil lepšie spracovanie. 35/100 ()
Od titulnej témy (ktorou mala byť "bitva o Sevastopol") je tento film vzdialený asi ako Jupiter od Zeme. Ked vieme, že Ľudmila mala na konte cez 300 "čiarok" a film nám ich zobrazí ani nie 10, potom tento, na môj vkus príliš učesaný vojnový film musí mať hlavnú dejovú líniu asi niekde inde. Mne by tu sedel viac názov Ľúbostné aférky (žial nepravdivé a zavádzajúce) Ľudmily Pavličenkovej na frontovej línii. Ale film sa chce pochopitelne páčiť všetkým Ruskám a Rusom a tak to komerčne hrá hlavne na vlasteneckú nôtu. A ja tak môžem prižmúriť oko a zaokruhliť to smerom nahor. Film neodporúčam žiadnemu nemeckému občanovi a žiadnemu historikovi.(***) ()
Galéria (112)
Zaujímavosti (18)
- Ljudmila Pavličenková používala zbraň Tokarev SVT-40, byla to poloautomatická puška s 3.5 násobným teleskopickým zaměřovačem. (lioncel)
- V skutočnom živote Ľudmila (Julia Peresild) nikdy nezničila tank a nie je to ani uvedené v jej memoároch. Ide čisto o fikciu. (Arsenal83)
- Po válce Ljudmila Pavličenková dokončila univerzitu a pracovala pro vojenské námořnictvo, zúčastnila se několika mezinárodních setkání veteránů a byla též činná ve Výboru veteránů Velké vlastenecké války. V roce 1957 ji při návštěvě SSSR v rámci "oteplování" vztahů navštívila v jejím moskevském bytě Eleanor Rooseveltová, se kterou se za svého pobytu ve státech velmi sblížila. [Zdroj: Vojna.net] (PozorGranat)
Reklama