Réžia:
Lenny AbrahamsonScenár:
Emma DonoghueKamera:
Danny CohenHudba:
Stephen RennicksHrajú:
Brie Larson, Jacob Tremblay, Sean Bridgers, Joan Allen, William H. Macy, Amanda Brugel, Cas Anvar, Jack Fulton, Megan Park, Tom McCamus, Rory O'Shea (viac)Obsahy(1)
Pre päťročného Jacka je izba celým svetom. Je to miesto, kde sa narodil, vyrastá a kde žije v bezpečí so svojou mamou Joy. Spolu si čítajú, učia sa a hrajú. O svete sa Jack dozvedá len z niekoľkých detských kníh a detských televíznych seriálov. Všetko, čo je mimo izby je fiktívne, len izba je skutočná. V noci ho mama ukladá do bezpečia šatníka, v ktorom zaspáva rýchlejšie, než pride starý Nick, ich väzniteľ. Izba je pre Jacka domovom, ale pre jeho mamu väzením, v ktorom ich starý Nick drží už viac než sedem rokov. Vďaka odhodlaniu, vynaliezavosti a vrúcej materskej láske sa Joy podarilo pre Jacka vytvoriť život, v ktorom si neuvedomuje limity ich väzenia. Joy však vie, že takto to nemôže byť stále. Vymyslí preto odvážny plan úteku, v ktorom sa spolieha na statočnosť svojho syna a nutnú dávku šťastia. Keď plán naozaj funguje a obidvaja sú konečne slobodní, Joy si s hrôzou uvedomí, ako nepripravená je na to, žiť mimo štyroch stien malej izby a byť svojmu synovi oporou aj v skutočnom svete. Ich izolovaný svet sa naraz rozšíri a ako malý Jack, pre ktorého je všetko nové a neuveriteľné, tak aj Joy sa musia naučiť, ako žiť v reálnom svete... (Continental Film)
(viac)Videá (19)
Recenzie (633)
Parádní námět (nebo předloha?), z kterého vykvetlo zajímavě tísnivé drama. Filmu nechybí špetka napětí, přiměřená dávka psycha, silné a nikoli lacinné emoce a hlavně perfektní herecké výkony. Výsledkem je svým způsobem taková psychologická studie toho, co se stane, když se k lidem chováte jak k laboratorním myším... 8/10 ()
Emma Donoghue se stejně jako ve své knize důsledně drží Jackovy perspektivy. Co nevidí a neslyší on, nevidíme a neslyšíme ani my. Kromě toho, že veškerou realitu vnímáme chlapcovýma očima, zároveň mimo obraz slyšíme jeho komentář, který nám sice pomáhá pochopit, čím je pro něj nevábná místnost magická, ale zároveň prozrazuje knižní původ příběhu. ___ Film se nás nesnaží šokovat explicitními detaily utrpení postav. Ponecháním velkého prostoru pro představivost nás situují do podobné pozice, v jaké se nachází Jack. Na rozdíl od něj si ale rychle domyslíme, že například Nick není hodný strýček, ale bezcitné monstrum. Provázání pohledu kamery s hlediskem pětiletého chlapce se vedle omezené šíře našeho vědění, která je zprvu útěšná a později znepokojující, projevuje snímáním z výše Jackových očí (dospělé povětšinou vidíme z podhledu). Některé postavy a objekty se díky tomu jeví děsivější nebo záhadnější než ve skutečnosti jsou a náhlá „změna měřítka“ ve druhé polovině filmu, kdy se kamera poprvé vznese do výše, je pro nás stejně ohromující a osvobozující jako pro Jacka. ___ Z Pokoje, který se i díky střihu, hudbě a živé kameře jevil jako nekonečné kouzelné království, se zas stává prachobyčejný pokoj. Druhá polovina příběhu má taky nepoměrně větší dramatický potenciál a emocionální intenzitu než polovina první, působící zpětně jako strnulá, zbytečně dlouhá a možná i samoúčelně krutá předehra. Najednou se nabízí mnohem více směrů, jimiž by se vyprávění mohlo dále ubírat. Nové zdroje napětí a konfliktů ale navzdory očekávání nemají původ v žánru krimithrilleru, nýbrž psychologického (melo)dramatu. ___ Upřednostnění emocionálního konfliktu před vnější akcí je ale dostatečně odůvodněné průběžným směřováním naší pozornosti k poutu matky a syna, potažmo schopnosti přizpůsobit naše citové vazby prostředí, v němž žijeme. Společně s Jackem a Joy si postupně uvědomujeme, že svět, který si pro sebe vytvořili, nebyl vázán na konkrétní místo. Nesou si jej v sobě a nedokážou jej opustit. Klíčovou se tak stává otázka, zda zvládnout žít mimo svůj pokoj, případně do něj připustit někoho jiného. ___ Zatímco na základní úrovni Room sugestivně, s pomocí nejmenších fyzických detailů, navozuje situaci člověka v zajetí, ve druhém plánu k němu můžeme přistupovat jako k (platónskému) podobenství o (virtuálních) světech, do nichž se sami uzavíráme. ___ Někomu může vadit, že Abrahamson citlivé téma nezpracovává s chladnokrevností takového Michaela Hanekeho a zcela se nevyhýbá citové manipulaci. Svým postavám situaci na druhé straně nadměrně neulehčuje a na jejich traumata nenabízí jednoduchá řešení. K ambivalentním pocitům, jimž se běžné „dojáky“ snaží vyhýbat, výrazně přispívá jemně odstíněné herectví Jacoba Tremblaye a Brie Larson. Také jejich zásluhou Room nejlépe funguje (a největší diváckou satisfakci nabízí) jako mateřské melodrama o tenké hranici mezi láskou a nenávisti. 80% Zajímavé komentáře: Rob Roy, maddy ()
Unesená a zneužívaná žena a ještě s dítětem je velmi silné a depresivní téma. Líbil se mi fiktivní svět, který Joy Jackovi vytvořila a bylo zajímavé pozorovat, co všechno je pro takové dítě vlastně nové a nebezpečné, když se dostane do reálného světa. že to není dobré pro psychiku unesené ženy je samozřejmě jasné a i když v době únosu si vedla nesmírně silně, venku se sesypala jako domeček z karet. Co mě jedině rušilo celý film, že ten chlapec byl na 5 let hrozně velký, bylo to moc vidět, že je mu 9. ()
Obří divácký kalkul, který co do příběhu není ani zdaleka bezchybný a vynalézavý a pracuje víceméně s umně ohýbanými rodinnými motivy, ale formálně a především herecky se mu nedá absolutně nic vytknout a svůj jediný účel, zasáhnout publikum do citlivých emocionálních sfér, splňuje na jedničku. A o nic jiného tu dle mého vůbec nešlo.... 85% ()
Pekné to bolo, aj keď s výhradami. Až príliš user friendly na to aby to bol skutočne skvelý film, aj keď občas má k tomu nakročené a niektoré scény hlavne v strednej tretine dokážu fakt strhnúť. Detský pohľad väčšinou zúfalo nefunkčný, no v momentoch keď funguje sa ukáže aký mohol byť tento film úžasný. Herci sú vynikajúci. Nechcem aby to znelo príliš negatívne, pretože ten film sa mi veľmi páčil a ako televízna snímka/festivalovka je to paráda. Len som čakal niečo výraznejšie. 8/10 ()
Galéria (48)
Zaujímavosti (9)
- Emma Donoghue uvedla, že inspirací k napsání knihy byl příběh Elizabeth Fritzl. Tu v 18ti letech její vlastní otec uvěznil ve sklepě a dalších 24 let jí znásilňoval. To, že se ztratila, odůvodnil tak, že utekla z domu a dala se k jisté sektě. Během let porodila 7 dětí - jedno zemřelo, tři žily s ní ve sklepě a další tři si vzal k sobě otec. Dívce se podařilo utéct v roce 2008, kdy její dítě onemocnělo a přiměla otce, aby vzal dcerku do nemocnice. Doktorům se otcův pečlivě promyšlený příběh, jak k dítěti přišel, nelíbil a tak začali prověřovat původ dítěte. (Clovecice)
- V dětském pokoji Joy (Brie Larson) v jejím rodném domě je vedle její postele plakát s Leonardem DiCapriem. Ten ve filmu Titanic (1997) ztvárnil postavu jménem Jack. Syn Joy se v tomto snímku jmenuje také Jack (Jacob Tremblay). V pokoji také můžeme vidět plakát The White Stripes. The White Stripes bylo americké rockové duo, jehož styl se dá popsat jako minimalistický rock. (navabaca)
- Natáčelo se v kanadském Torontu. (hansel97)
Reklama