Scenár:
Hideaki AnnoKamera:
Kósuke JamadaHudba:
Širó SagisuHrajú:
Jutaka Takeno'uči, Hiroki Hasegawa, Satomi Išihara, Kengo Kóra, Ren Ósugi, Akira Emoto, Džun Kunimura, Kimiko Jo, Hairi Katagiri, Takumi Saitó, Kjúsaku Šimada (viac)Obsahy(1)
V Tokijské zátoce je nalezen zcela opuštěný člun. Zatímco jej pobřežní hlídka prohledává, dojde k náhlé podvodní explozi, která způsobí rozsáhlý záchvat paniky. Zanedlouho na to se z moře vynoří podivné monstrum, které srovná se zemí část města a než proti němu stihne japonská armáda nějak zasáhnout, promění se a unikne zpátky do hlubin. Odborníci jsou bezradní a nemohou přijít na žádný způsob, jak si s tímto monstrem, které bylo pojmenováno Godzilla, poradit. Zatímco se vysoce postavení činitelé sáhodlouze radí ve snaze vymyslet způsob řešení náhle vzniklé krize, Godzilla se opětovně vynoří z moře, mnohem větší a nebezpečnější než předtím. Podaří se Japoncům přijít na to, jak zastavit toto záhadné a neuvěřitelně mocné monstrum dříve, než se do záležitosti vloží Američané a svrhnou na Tokio jadernou nálož? (Israha)
(viac)Videá (7)
Recenzie (57)
Godzira a jej vplyv na politicko - ekonomicke pomery a medzinarodne vztahy Japonska v 21. storoci. Toto by bol vystiznejsi nazov pre tuto vyslovene dizertacnu pracu o narocnosti riesenia situacie a komplexnosti rozhdovacich procesov v bezprecedentnej situacii zjavenia Godzilly na predmesti. Moj prvy zarez do japonskeho Godzira sveta nebol zly, ale predsa len toho politikarcenia tam uz bolo prilis. ()
Odsobněná procedurální satira na (nejen) japonskou byrokracii a neschopnost vlády dynamicky reagovat na zkánosné „jaderné“ zemětřesení 2011. Ano, chápete správně, že tady se nejede na vlně zábavného guilty pleasure monstr snímku jako pozdější (ehm, vlastně dřívější) Godzilly (což na jednu stranu je škoda, ne že ne), ale zcela v odkazu původního Hondova snímku plného poválečných jaderných traumat. V této verzi navíc obohaceného o roli dnešního Japonska vůči sobě sama i zbytku světa. A to skrze desítky mluvících hlav či nulovou přímou provázanost pasáží s Gožirákem. Každopádně většinu času zabírající „zasedačkové“ segmenty jsou fantastické, protože krom satirického a „nastavujeme zrcadla“ módu fungují i samy za sebe jako uvěřitelné zprostředkování, jak by to (ne)fungovalo na nejvyšší exekutivní úrovni v případě národní krize. A zbylou čtvrtinu stopáže pak doplňují neskutečně našlapané katastrofické pasáže s „Probuzenou zkázou“ na ničivé procházce Japonskem, které majstrštykově kombinují totální destrukci, skvostný design vzdávající holdy originálu, nápadité (a sakra působivé) snímání a kongeniální Sagisuiho/Ifukubeho hudbu. "Restart" japonské Godzilly ani náhodou není pro každého a dokonce ani náhodou není ani pro každého nekritického fanouška krále monster. Netradičně zvoleným konceptem i zpracováním si to totiž vyloženě říká o rozporuplné přijetí. A toho se tomu po zásluze dostalo. Každopádně je to minimálně zajímavé a stěží o tom kdo kdy řekne „tuctový katastrofák, který se mi z hlavy vykouřil s náběhem závěrečných titulků“, protože ať už to pro ta odvážná rozhodnutí zatratíte či si to naopak právě pro ně zamilujete, tak chladné a bez jasně vyhraněného názoru vás to nezanechá. A který jiný vysokorozpočtový blockbuster tohle ještě dnes umí? Howgh. ()
Špatnost nového Godzilly mě celkem zaskočila. Jedna věc je trvající archaičnost, tvrdohlavé upřednostňování praktických efektů (a že díky bohu za ně, to odporné CGI na začátku mě dost vyděsilo), které je součástí kouzla. Stejně tak mi nevadí retardované moralizování. Něco jiného je příšerně amatérský střih (ten obzvlášť), hudba, herci, jakoby neexistující postprodukce obrazu. Jestli se vážně pokoušeli o procedurální drama, tak si měli uvědomit, že precizní řemeslo je ještě zásadnější než kdy jindy. To, že scény destrukce jsou lepší než kdy dřív, není k ničemu, když 80 % stopáže se na to nedá koukat. Pokud tohle má být začátek nové éry, tak nevím, jestli chci tu éru vidět. Teda vlastně vím, že nechci. ()
Japonsko má nejmodernější technologii a natočí takového Draka za humny! Už malá Godzilla měla místo očí knoflíky. Pak nastala evoluce a Godzilla se trošlu změnila k klepšímu. Jenže vychrlila pár fialových laserů a pak na půl hodiny spala - následně se půl hodiny ve filmu řešila byrokracie, politika a evakuace. Do všeho hraje hudba ze 70 let, která akční scény spíše zesměšňuje. Suma sumárům, akce je možná na 15 minut a 105 minut jsou jen kecy hloupých úředníků. Prostě něco strašného! 10% ()
„Shin Gojira“ je pro mě pořád dobrým filmem a jsem zvědavý na to, jak budou Japonci v legendární sérii pokračovat. Má se chystat i animovaná verze, tak uvidíme, co z toho bude. Tohle je cesta, kterou je možné se vydat, ale může to být úplně nový restart, nové pojetí, ještě více politické a ekologické, což třeba v posledních letech ze série „Gojira“ – hlavně díky americkému pojetí – trochu vyšumělo. Doufám, že tímhle se nekončí. Trikově má série co přinést. ()
Galéria (29)
Fotka © Busan IFF 2016
![Šin Godžira - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/161/131/161131738_da2b7e.jpg)
Zaujímavosti (11)
- Kromě změny podoby a evoluce disponuje nový Godzilla také celou řadou dalších zvláštností, které ho odlišují od svých předchozích inkarnací. Příkladem toho je například fialová barva atomového dechu nebo schopnost rozštěpení spodní čelisti při chrlení atomového dechu. (Israha)
- Většina zvukových efektů nebyla vytvořena nově. Například řev Godzilly v závěrečné scéně je stejný, jako řev téhož monstra ve filmu The Return of Godzilla (1984). Také soundtrack je v hojné míře zrecyklován ze starších dílů série. (Israha)
- Shin Godzilla je první japonskou inkarnací slavného monstra, která nebyla portrétována technikou suitmation (tedy pomocí herce v kostýmu monstra). Místo toho byly použity CGI záběry; pro ty však byla využita technika motion capture, aby pohyby monstra chůzi muže v obleku alespoň připomínaly. Hercem, který Godzillu pomocí motion capture ztvárnil, je Mansai Nomura. (Israha)
Reklama