Réžia:
Woody AllenScenár:
Woody AllenKamera:
Vittorio StoraroHrajú:
Jesse Eisenberg, Steve Carell, Kristen Stewart, Blake Lively, Sheryl Lee, Paul Schackman, Richard Portnow, Jeannie Berlin, Ken Stott, Woody Allen (rozprávač) (viac)VOD (5)
Obsahy(2)
Očarujúca romanca o snoch a citoch, ktoré neumierajú. Dej je zasadený do 30-tych rokov minulého storočia. Mladý Bobby Dorffman (Jesse Eisenberg) odlieta z Bronxu do Hollywoodu. Nedokáže už zvládavať život so svojimi hádavými rodičmi a gangsterským bratom, ktorý každý problém rieši hrubou silou.V Hollywoode začne pracovať ako poslíček pre svojho strýka Phila (Steve Carell), agenta filmových hviezd. Otvára sa pre neho svet večierkov, celebrít, modeliek, playboyov, producentov a politikov. Zamiluje sa do pôvabnej Vonnie (Kristen Stewartová), strýkovej asistentky. Tá má priateľa, ktorý je ženatý, ale tiež ju miluje. Vonnie si bude musieť vybrať. Bobby sa však vracia do New Yorku, nastúpi do práce u svojho brata v nočnom klube. Stane sa z neho schopný impresário, začne nový život. Zrazu však do dverí vstúpi Vonnie... (TV JOJ)
(viac)Videá (2)
Recenzie (295)
Už dlouho hledám příležitost v komentáři použít své oblíbené slovo banální. A ejhle ta příležitost se mi naskýtá u filmu, kde bych to tak úplně nečekala. Ale nicméně ten příběh je opravdu banální. To ovšem nepopírá to, že atmosféra starého Hollywoodu, všudypřítomná slavná jména, kupodivu i uměřený a svou postavu příjemné hrající Steve Carell, mě docela mile provedly tímto filmem. Ale musím souhlasit s Pomem, že i mě se film zdál delší, než ve skutečnosti byl. ()
„Where’s character? Where’s loyalty?“ Otec hlavního hrdiny se ptá správně. Vícerozměrné postavy s osobností, které by se vůči sobě chovaly loajálně, v novém filmu Woodyho Allena nenajdete. Marně v něm budete pátrat také po humoru (pár úsměvných replik jen recykluje, co jsme u Allena slyšeli dříve ve vtipnější verzi), kompoziční motivaci řady scén (třeba hned té úvodní s prostitutkou), typově vhodně obsazených hercích (do 30. let se jakž takž hodí pouze Steve Carell s pěšinkou), smysluplném zapojení vševědoucího vypravěče (vážně je třeba popisovat úplně všechno, i krásu východu slunce, který právě vidíme?), náznaku, že zápletka odněkud někam směřuje (ve skutečnosti by příběh mohl cyklicky pokračovat, dokud by postavy nezestárly a nezemřely) nebo po důvodu, proč se příběh odehrává v éře klasického Hollywoodu. Tedy po jiném důvodu než je ten, že Woody má tuhle dobu zkrátka rád a dokud někdo nepostaví stroj času, bude se do ní moci vracet jedině prostřednictvím filmů. Láska k zachycenému období a prostředí, nikoli potřeba odvyprávět poutavý příběh a sdělit neotřelou myšlenku, byla zřejmě hlavní (možná dokonce jedinou) pohnutkou k natočení Café Society. Díky kameře (Vittorio Storaro) vypadá film nádherně. Přemíra světla a zlatavý nádech dodávají záběrům nadpřirozený půvab a je zřejmé, že jsme ve světě, kde vznikají sny. Zalidněte tento svět postavami, které neustále žvaní o slavných hercích, herečkách a režisérech (a žvaní jen proto, aby se nemlčelo – pointa a hlavní smysl těchto dialogů spočívá pouze v tom, že slyšíme známé jméno), přidejte jazzový soundtrack a máte film. Vlastně ne, ještě je potřeba alespoň lehce propojit jednotlivé scény tou nejtuctovější romancí pod sluncem, i když vám na aktérech této romance ve skutečnosti vůbec nezáleží a spíše vám překážejí v tom, abyste se mohli kochat dobovými kostýmy, architekturou a dekoracemi (podle čehož jsou hlavní role napsané – dvě samolibé figurky, definované jen tím, že chtějí k filmu a nedokážou učinit samostatné dospělé rozhodnutí). Café Society je tak duchamorným případem totální režisérské a scenáristické laxnosti, že nebýt vyšších produkčních hodnot a pár známých herců, domnívám se, že jde o první filmový pokus ne moc dobrého spisovatele, který nechápe, že vyprávět obrazy není totéž, jako vyprávět slovy. Bráno z té lepší stránky, výrazně teď stoupla pravděpodobnost, že Allenův první seriál (Crisis in Six Scenes) bude mnohem zábavnější než jeho (zatím) poslední film. Jde ale o útěchu srovnatelně nanicovatou jako celé Café Society. 40% ()
Stokrát recyklovaný Woody posledních let. Kdo viděl alespoň jeden film Woodyho Allena z poslední doby, patrně nebude nijak překvapen. Kristen Stewart i Blake Lively mě potěšily, Jesse Eisenberg v nekonečné variaci na samotného Woodyho spíše nudil. Zároveň docela pěkná výprava, ale příběh ničím nevybočující z očekávané linie. 5/10 ()
Tak jo. Jediný, co jsem si z tohodle snímku odnesl, je fakt, že Jesse Eisenberg už asi navždy bude všude vypadat jako Lex Luthor. Což není tak úplně hrozný, protože Allen tam jinak nic moc dalšího nemá. Stewartová opět hraje příšerný poleno (ale sekne jí to), Livelyová je tam asi pět minut (takže její herecká topornost nestihne vyniknout) a Carell je jenom slizkej. Což mu jde na výbornou, má v tom letitou praxi. Mávám nad tím rukou a čekám na mistrův reparát. ()
woody allen sa vo svojom pokrocilom veku vybodol na nejaku sofistikovanu filmarcinu a kazdy rok prichadza s novym filmom ktory nikoho neurazi ale ani nikoho nemoze nadchnut. cafe society taha nahor hlavne technicka stranka (storaro patri k top kameramanom roky rokuce), lebo scenar a rezia su slabe (hlavne scena s prostitutkou candy je zrezirovana otrasne)... ()
Galéria (331)
Zaujímavosti (10)
- Filmy Woodyho Allena jsou vždycky zahaleny tajemstvím. Jesse Eisenberg v jednom rozhovoru prozradil, že celý scénář se k němu dostal pouze na jediný den a potom ho hned zase musel vrátit. (Blackey.)
- Café Society (2016) je vôbec prvou spoluprácou režiséra Woodyho Allena a kameramana Vittoria Storara. Na žiadosť talianskeho kameramana sa film natáčal na jeho obľúbený formát, kde je pomer strán 2:00:1. (MikaelSVK)
- Jedná se o první film Woodyho Allena, který byl natočen digitálně, konkrétně kamerou Sony CineAlta F65. (Chevees)
Reklama