Réžia:
Bob ClarkScenár:
Alan OrmsbyKamera:
Jack McGowanHudba:
Carl ZittrerHrajú:
John Marley, Lynn Carlin, Richard Backus, Henderson Forsythe, Anya Ormsby, Jane Daly, Jeff Gillen, Alan Ormsby, Ruth Roman, John Bonney, Mal Jones (viac)Obsahy(1)
Kdesi ve vietnamské džungli je postřelen mladý americký voják Andy Brooks. Jeho rodině brzy přijde zpráva o jeho smrti. Všichni jsou zdrceni, hlavně Andyho matka, která se s touto událostí nedokáže smířit. Pak se ale jedné noci Andy objeví přede dveřmi svého domu a všichni oslavují jeho návrat. Zprávu o úmrtí pokládají za omyl. Nadšení však brzy zmizí, protože Andyho chování je něčím zvláštní a ve městě přibývá záhadných vražd. (Goldbeater)
(viac)Recenzie (28)
Zásadní příspěvek k tématu vietnamského traumatu jednoduše a trefně zabalený do funkčního hororového kabátku. Strašidelný a smutný neznámý klenot. Richard Backus je castingová trefa. Bob Clark mě nadchl už Černými Vánocemi a tohle není o nic slabší. ()
Bob Clark a Alan Ormsby pokračují v cestičce vyšlapané Romerem. Po absurdní satiře diskreditovaných hippie ideálů "Children Shouldn't Play With Dead Things" využívají tentokrát oživlé mrtvoly v kousavé reflexi vietnamského syndromu a problematiky začleňování navrátilců do společnosti, která je nechápe. Jako v případě jiných ožehavých témat tak i tentokrát pokleslé žánrové produkce předběhly Hollywood, který se v případě problematiky veteránů osmělil jim věnovat až o několik let později v konejšivějších a psychologicky zabarvených melodramatech jako "Smutní hrdinové" (1977) či "Návratu domů" (1978). "Dead of Night" sice na jedné straně přichází s brakovou zápletkou o padlém vojákovi, který se domů vrací jako oživlá mrtvola a musí svůj fyzický rozklad oddalovat krví svých nových obětí, ale při tom film nesklouzává k prvoplánové exploataci. Naopak se mu daří prostřednictvím komplexně rozvedené nadsazené premisy divákům předestřít, čím veteráni procházeli, když se z psychologicky destruktivního pekla války navrátili domů do země, které se válka vůbec nedotkla. ()
Na rok 1974 musel předloni zelsnulý Bob Clark jistě vzpomínat hodně rád. Nejenže položil pevné základy moderního slasheru svým Black Christmas, ale zabrousil také mezi oživlé mrtvoly. Jeho přístup k zombie byl ale poměrně inovátorský a tak sledujeme příběh rodiny, které zemře ve Vietnamu devatenáctiletý syn, aby se jedné noci vrátil domů jako zdánlivě normální voják. Že opravdu jen zdánlivě se ukáže posléze, když nejdříve před zraky dětí uškrtí psa. A je vám asi jasné, že o zabíjení psů v tomhle filmu zrovna nejde. Perfektní herci, hlavně chladný představitel titulní role jen podpořují dobrou atmosféru, která z filmu dělá podívanou ne nepodobnou kouskům, jako třeba Romerův Martin. Prostě zombie hodně jinak a vůbec ne špatně. ()
Andy se vrátil ... Ačkoliv byl zabit ve Vietnamské válce, vrátil se ke své rodině ... Ovšem mírně "změněný" a to totiž chladná zombie, která pro udržení své fyzické konstrukce potřebuje lidskou krev ... Tady je trochu otazník, jestli je Andy spíš upír, nebo zombie ... ale ve finále se nám krásně zombácky rozloží ... Asi 50 min se ve filmu skoro vůbec nic neděje ... pak dojde asi ke třem vraždám, rozpadající se Andy ve finále ... Spíše hororové drama poukazující na problematiku návrátivších se mladých chlapců z Vietnamského pekla, spíše sociální a politická kritika na pozadí hororu ... Není to kdo ví co, ale 70.kový feeling je hodně vydařený, takže mne film spolehlivě udržel v pozornosti a klasický chlad z filmu dominoval ... ()
Clarkův Dead of Night je naprostý unikát mezi snímky o oživlých zombie. Už kvůli nejednoznačnému zařazení do škatulky horor. Stejně snadno se totiž může brát i jako psychothriller, rodinné drama nebo silná alegorie na hrůzy, které si často prožívali domů se navrátivší vojáci z vietnamské války. Slovo Vietnam zde sice nepadne, je ale zřetelně jasné, co nám režisér tím chtěl vlastně říct. Kromě malinko politického pozadí nám film ukazuje rodinu, která se vyrovnává s proměnou jejich dříve šťastného syna na necitelnou bestii, co potřebuje k udržení své tělesné schránky lidskou krev. Celý snímek má opravdu hodně mrazivou atmosféru podpořenou jak skvělými herci, tak zneklidňujícím hudebním doprovodem. Takže aby bylo jasno, vážení, tohle si nenechte ujít! Jeden z dalších zapomenutých klenotů, co si žádá o vaší pozornost. ()
Variace na Erbenovu Svatební košili střihnutá vampyrismem aneb tak dlouho toužíte po někom, kdo se vrátit nemůže, až se stane zázrak, který štěstí nepřinese. Děkuji PetruPanovi ()
Relatívne prelomovú prácu Boba Clarka na začiatku jeho režijnej filmografie, je možné rozpoznať už na rannom zombieckom horore v novodobej histórií žánru – CHILDREN SHOULDN'T PLAY WITH DEAD THINGS. Trashovitý náhľad na oživlú smrť už v nasledujúcom DEAD OF NIGHT (DEATHDREAM), premieňa na serióznu dráma muža vracajúceho sa z Vietnamu (aj keď ako už uživateľ “Bloody13“ predo mnou spomenul, toto slovo vo filme nepadne). NEMUSÍ, všetko je jasné. Bob Clark takýmto spôsobom prirovnáva navrátilcov z vojny ku mátajúcim sa zombie kusom bez duše. Tú skutočnú zanechali totiž pri svojich mŕtvych bratoch na bojisku. Tí, ktorí mali ale to šťastie a vracajú sa domov, už nie sú takí, akí boli pred tým. Hlavná postava – mladý vojak Andy Brooks, je príkladom za všetkých. Na základe symbolov, ktoré upriamujú svoj pohľad na devastačné zmeny v osobnosti človeka v kontexte s vojnou vo Vietname, sa Bob Clark spolu so scenáristom Alanom Ormsbyim rozhodol reagovať na v tom čase veľmi súčasný problém Ameriky (DEAD OF NIGHT vychádza ešte počas konfliktu, ktorého ukončenie sa datuje až ku 30. aprílu 1975). Epitaf Andyho Brooksa: 1951-1971, už len smutne uzatvára kapitolu osudu jedného zo skupiny “vietnamských detí“. Clark v zapätí prechádza z vojnovej džungle na vojnu mestskú, a formuje tak základy klasického slasheru svojim BLACK CHRISTMAS. ### Zaujímavosťou je, že rok 1974 (a teda aj DEAD OF NIGHT) sa pre Toma Saviniho stal ten prelomový, keďže práve vtedy odštartoval svoju úspešnú kariéru na poste autora špeciálnych efektov. Okrem DEAD OF NIGHT toho roku spolupracoval aj na filmovom projekte zameranom na profil amerického vraha Eda Geina – DERANGED. PS, aby som kontext ukončil, Savini pred svojou filmovou kariérou slúžil vo Vietname ako bojový fotograf. ()
Sledujeme rodinku(otec, matinka, dcera) jak dostávají dopis o smrti svého syna téhož času bojující ve válce. Touhle zprávou jsou všichni samozřejmě zdrceni. Jejich syn Andy se ale zanedlouho jedné noci objeví u dveří rodného domu. Všichni jsou štěstím bez sebe. To ale netrvá dlouho. S Andym totiž není něco v pořádku a začne se chovat čím dál podivněji. Smrtí jejich psa to pouze začíná. Andy už totiž nepatří mezi živé(Zombie nebo upír - vyberte si) a lační po krvi. Žánrově někde mezi dramatem a hororem válečnou tématikou. Autor chtěl nejspíš poukázat na traumata vojáků vracejících se z války a zabalit to do hororovějšího hávu čímž se tento film vysloužil zařazení do knihy Steven Jay Schneider 101 hororů, které musíte vidět, než umřete. Jestli oprávněně nebo ne to už musí každej posoudit sám. Za mě 3hvězdy ()
Upřímě, moc jsem toho od Deathdream nečekal, ale dostalo se mi velmi dobrého hororu (ačkoli to tak ze začátku nevypadalo). Po dobu trvání snímku slyšíme velmi zajímavou hudbu, která parádně dokresluje pěknou hororovou atmosféru. Párkrát se sice postavy chovají trochu nelogicky, ale i tak jsem jim fandil. Tohle je opravdu hodně netradiční zombie snímek, který působí velmi originálně a na svou dobu docela i dost děsivě, párkrát jsem se opravdu bál. Škoda, že je tenhle film tak málo známý, určitě by si zasloužil víc pozornosti. ()
Najlepší film o vietnamskej traume, čo poznám. Je to síce horor, ale to ho nijak nediskvalifikuje. Efektivita účinku je totiž šokujúca, treba vidieť. ()
O čo filmárom ide, je jasné a asi aj bolo v dobe vzniku už len z prečítania zápletky. Otázkou tak je, ako s jednoduchým prirovnaním vojnového veterána s traumami a zombieho potrebujúceho k prežitiu krv naložili. No až prekvapivo dobre. Strata akýchkoľvek emócií a jediná životná a to potreba vraždiť, neznie iba ako niečo z hororu, ale takmer ako reálna trauma človeka z vojnových hrôz, na ktoré skrátka ľudský mozog a psychika nie sú uspôsobené. K tomu sa scenáristovi a režisérovi podarilo dôveryhodne znázorniť aj situáciu v rodine, kedy na nové okolnosti reaguje inak muž-otec (relatívne racionálne) a inak žena-matka (čisto emocionálne). Koho tu ale viniť? Andy je v tom vo svojej podstate nevinne a je zrejmé, koho film vyzýva, aby divák vinil. ()
Scéna s hořícím autem není zrovna nejhorší,ale to je tak asi všechno co se mi líbilo,jinak celý film se plachtí ve tmě s přehrávajícími herci. ()
Syrovost ()
Když si něco přejete tak moc, až to dostanete. Ukázka, že věci nemusí být komplikované, aby byly působivé. Tohle je jednoduché a prosté, ale fest funkční. Ze záporáka jde fakt hrůza, ten se povedl. Výborná hudba, skvělý závěr. 101 hororů, které musíte vidět, než umřete 97/101 ()
Zvláštna ťaživá záležitosť, ktorá primárne nie je ani tak hororom, ale skôr pochmúrnou drámou, v rámci ktorej divák sleduje vyhrocujúcu sa atmosféru v jednej americkej rodine, ktorej morózny syn sa za podivných okolností nečakane "vrátil" z vojny. V záverečných minútach predsa len dôjde aj na hororové prvky a náznaky príslušnosti k zombie subžánru, celkovo som však z Dead of Night mal skôr zmiešané pocity. ()
Mateřská láska až za hrob.. Fungovalo to na mě, Richard Backus v roli Andyho výborný, stejně tak se mi líbil John Marley jako milující otec, přesto s nohama na zemi, na rozdíl od matky.. Skvělá atmosféra i sdělení.. ()
Natočiť film o tom, ako sa mládenec vracia z vojny, živý no duchom úplne mŕtvy ale vôbec nie je zlý nápad a hororu môže byť táto originálna vec celkom prospešná (Ešte som nevidel horor s podobnou zápletkou, minimálne aspoň nie do tej doby). Už zo začiatku dodávajú atmosfére aj herci, nezabudnúc najmä na Johna Marleyho, ktorý hral dobre a Richarda Backusa z ktorého bol ten strach a nepríjemný pocit cítiť. Scenárista sa tiež snažil o čo najmenej trhlín v scenári a tak len zriedka vo filme nájdeme nejaké väčšie nedostatky. Môj problém je však úplne a film veľmi pozastavuje a spomaľuje hlavne to, že sa zdá zdĺhavý a to aj napriek krátkej minutáži (85 minút). Väčšiu časť filmu sa nič nedeje a ak sa už na obrazovke niečo odohrá, väčšinou je to bez nejakej chémie a celé je to nezáživné. Film není zlý, miestami som aj uvažoval nad tým, žeby som dal 4* , no myslím že Deathdream nie je film, ktorý by si toto hodnotenie zaslúžil. ()
Já tyhle sedmdesátkový flicky miluju! Je tam zachycená atmosféra, která už v dalších dekádách nebyla, nebo byla nahrazena jinou. Podobnej pocit jsem měl třeba při sledování snímku Silent Night, Bloody Night ze sedmdesátého druhého. Neopakovatelné kouzlo času. V tomto případě krom klasické hororové zápletky režisér přimíchal notnou dávku smutného dramatu. Z vietnamského pekla se domů vrací k rodičům jejich syn Andy, kterého už pokládali za mrtvého. Brzy se dozvídáme, proč je Andy najednou tak jiný a divný. Chladný pocit z něj je téměř hmatatelný. Horor kombinující se s dramatem tu funguje bezvadně. Co mě dalšího dostalo byla hudba, smyčce zařezávající se pod kůži, klavír, ambientní ruchy, to vše v klasickém zvuku své doby. Joooo, tohle fakt žeru! Dobrý bylo, když Andy s partou autem navštívili grindhousové kino, kde zrovna promítali Death in Space a The Spacenauts. Zajímavostí určitě je, že tento film byl první maskérskou prací démona největšího, Toma Saviniho. Už tehdá si dal záležet. ()
Deathdream je skvělé hororové drama, které do příběhu o návratu ztraceného syna namíchalo komentář o americké společnosti v době vietnamské války. Typická obyčejná rodina na malém městě po tragické ztrátě dostane druhou šanci setkat se se synem, který už není jako býval. Film má správně psycho momenty, výborné rozvíjející se make-up efekty, které by záviděl i Joker a překvapivě čímdál víc houstne, jak pociťujeme spolu s členy rodiny bezvýchodnost situace, která nemůže dopadnout dobře. Představitel Andyho svůj herecký výkon opravdu trefil na to, aby udělal ze své postavy víc než jen figurku. Děj se vyvíjel opravdu zajímavě a konec mě dorazil. Pro fajnšmekry a hororové historiky doporučuji. ()
Maminko, synáček se nám vrátil z Vietnamu. Ale je dost divnej, čumí jak kuna z votýpek a pořád se houpe na židli. Jestli voni ho tam nenakazili tim, no, autismem. Je to tvoje vina, tys mu pořád kladla na srdce, že se musí vrátit za každou cenu… Projekce mateřské lásky jako nejsilnější magie, dotažená do extrému. Jen škoda, že tu svou střelenou mutti pan synáček pěkně po zombovsku nezakousnul, přál jsem jí to z celého shnilého srdce. Oceňuji schopnost vyjadřování zombifikovaného synátora a hlavně to, že si uvědomuje svou bídnou existenci, jak je zřejmé z nejlepší scény, kterou je závěrečné ulehnutí. ()
Reklama