Obsahy(1)
Po velmi úspěšné novele genárala Lew Wallace, po úspěšné divadelní hře a po krátkém patnáctiminutovém krátkometrážním filmu z roku 1907 se Ben Hur dočkal velkolepého zpracování ve filmové podobě. A tou je němá verze z roku 1925. Židovský princ Juda Ben Hur žijící se svou matkou a sestrou v Jeruzalémě, se po letech setkává se svým dětským přítelem Messalou. Messala, vychovám římany, se stal tribunem a je naplněn římskou filozofií o dobývání světa, čímž mezi dávnými příteli vznikne nepřátelství. Při nešťastné nehodě je zraněn vysoce postavený římský důstojník a Messala pošle Ben Hura na galeje a jeho matku a sestru uvězní. Juda přežívá na galejích pouze díky touze po pomstě a víře v Boha. Při námořní bitvě, kdy je loď na které sloužil potopena, zachrání život římanu Qiuntu Arriovi, veliteli lodě. Quintus přijme Judu za svého syna a společně odjíždějí do Říma, kde se Juda stává idolem tehdejších obyvtel díky svým vítězství v závodech koňských čtyřspřeží. Odjíždí ale do své rodné Judee a Jeruzaléma, aby našel zbytek své rodiny a pomstil se Messalovi.
Na svou dobu byl Ben Hur velmi převratný, protože používal rané verze Trechnicoloru, mnoho kostýmů a scén. V době, kdy nejdražší filmy stály 200 000 dolarů, stál Ben Hur neuvěřitelné 4 miliony dolarů. Kromě příběhu Judy Ben Hura je film zaměřen i na příběh Ježíše Krista. Zajímavostí je i to, že na tomto zpracování se podíleli William Wyler a Sam Zimbalist, režisér a producent nejslavnější filmové podoby tohoto příběhu z roku 1959, který získal úctyhodných 11 Oscarů. (Sharlay)
(viac)Recenzie (29)
Ben-Hur ročník '25 rozhodně nezapře fakt, že jde o nejdražší film němé éry... Grandiózně pojatý příběh knížete Hura je od prvích okamžiků až po epilog napěchovaný napětím, krásnými nákladnými scénami, velkolepými námořními bitvami, závodem kvadrig atd. atd.... Prolínání životních osudů mladého knížete a Ježíše zdůrazněné kolorovaným odlišením "Kristových scén" sice na mě místy působilo rušivě, ale zřejmě mělo svůj smysl, jenž bude odhalen v závěru filmu (nechci spoilerovat), ovšem každému asi je jasné, jaký obecný smysl může mít Ježíšova přítomnost. Zfilmované úryvky evangelií jsou pojaty tradičně, typické je v tomto ohledu zpracování poslední večeře, která je do posledního detailu pohyblivou kopií da Vinciho fresky. Pouze Kristovu tvář během celého filmu ani jednou nespatříme. Ovšem tou hlavní postavou tady není "židovský král", ale mladý Juda, jehož strastiplný příběh je sice vyprávěn napínavě, ovšem scénář se v některých okamžicích nevyhnul dějovým zkratkám a okatým berličkám. I toho patosu v závěru by mohlo být míň. Celkově se mi ale tenhle snímek ohromně líbil a dlouho jsem váhal, jestli nedat plný počet. ()
S ohledem na rok výroby vpravdě mistrovské monumentální dílo, které beze zbytku využívá všech možností éry němého filmu. Nicméně ... nejvíc mě zasáhly úvodní scény, vztahující se k narození Spasitele: Tvář Panny Marie ... čistá a neposvrněná ... vyjadřující pokoru, soucit, odevzdání - ale i vnitřní sílu, která je schopna pohnout vesmírem. Sama za sebe můžu říct, že jde o jeden z nejpůsobivějších filmových obrazů, které jsem kdy měla možnost vidět ... a nejsem přesvědčená, že by ho digitální 21. století dokázalo trumfnout. Protože odráží i dobový styl herectví, které umělo vyjádřit veškerá hnutí mysli beze slov, a přitom - s ohledem na náboženský námět - se uchýlilo k uměleckému projevu velice výmluvnému, leč uměřenému. Další vývoj zápletky, jakkoli propracovaný a VELICE velkofilmově pojatý, už úvodní hluboký zážitek nezastínil. V porovnání s ním se naopak závěr, zaměřený na poslední dny pobytu Ježíše na Zemi, drží maličko při zdi - ač použil veskrze inovativní formu, nedokázal mi jejím prostřednictvím předat takovou šíři a hloubku emocí, jakou by si finále příběhu zasloužilo. 4,5* ... a pro tentokrát oproti svým zvyklostem zaokrouhluju nahoru ... snad pro Panenku Marii. P.S.: 1) S celkovým vyzněním, daným knižní předlohou, se pochopitelně nemusíte ztotožnit. Dle mého soukromého názoru (který už jsem prezentovala v novějších verzích "Ben Hura" - z roku 1959 a z roku 2010) většinu bitev bezbřehou a bezpodmínečnou láskou k nepříteli nevyhrajete. Jediné, čeho takovým přístupem dosáhnete, bude zotročení či rovnou likvidace vás samotných, vaší rodiny, všech vašich blízkých i vzdálených sousedů - a následné obsazení a vyrabování vaší domoviny. Kdepak ... milosrdenství a odpuštění můžete trousit kolem sebe, až pokud vyhrajete - a nepřítel se ocitne ve vaší moci a na kolenou. Dlužno podotknout, že i křesťanství samotné prošlo určitým, ne zrovna křesťanským vývojem, když se právě jeho jménem vedly války - nejen obranné, ale i dobyvačné ... a k větší slávě Boží se kolonizovala cizí území - než se z většiny z nás stali bezvěrci. A tak bylo nutné vynajít jiné symboly - "svobodu a demokracii" ... "západní hodnoty" ... a "humanitární důvody", ospravedlňující novodobé válečnické invaze, které probíhají - jak pozoruhodné (!) - bez oficiálního vyhlášení války ... patrně proto, aby nebylo na první pohled zřejmé, kdo je útočník a kdo napadený. Z toho vyplývá, že jednou skončíme v pekle ... pokud existuje Ďábel; 2) Hodnotím FILM ... filmový záznam z němé éry - z filmového pravěku, který měl odlišná měřítka pro ztráty. Tudíž se snažím nemyslet na oběti ... ty z říše zvířat mě vždycky dojímaly víc, protože člověk se může rozhodnout - poté, co vyhodnotí možná rizika, ale kupříkladu takový koník obyčejně nemívá moc na výběr. ()
Pokud se nepletu, tak se jednalo o první němý film, který jsem viděla (pokud nepočítám Artist z roku 2009). A nemohla jsem začít lépe. Trochu jse se bála stopáže 143 minut a říkala si, že u toho možná usnu, když se tam vůbec nemluví, jak já se spletla! Jsem z toho filmu naprosto odvařená a nikdy bych neřekla, že by mě to mohlo bavit, hodně tomu pomáhá naprosto dokonalý hudbení doprovod. Herecké výkony jsou taky skvělé, občas jsem měla pocit, že je to někdy přehrávané, na druhou stranu, nemohli jak jinak vyjádřit pocity než výrazy a gestami. Původně jsem dala 4*, ale jelikož o něm nemůžu přestat básnit a neustále nad ním přemýšlím, tak jsem musela dát plný počet a je to rozhodně zasloužený. ()
Úchvatný kolos medzi ( nielen ) nemými historickými veľkofilmami. Snímok, ktorý vo svoje epičnosti strčí do vrecka aj niektoré dnešné filmy a to s prehľadom. Z doby bez digitálnych technológií. Klobúk dolu. Obe hlavné akčné scény ( námorná bitka a závod vozov ) sú precízne choreografované a nasnímané a verím, že aj divák, ktorému nemý film nevonia určite uzná, že sú dokonalé. Excelentný trhák. ()
Opravdový kmet mezi okázalými historickými velkofilmy. Film dlouhý, ale ne k nepřežití, film němý, ale nově opatřený vynikajícím orchestrálním soundtrackem dirigovaným Carlem Davisem, film černobílý, ale obsahující i několik barevných scén, film silně náboženský založený, ale až na posledních pár minut, jež by mohly posloužit coby ilustrace Bible, svou pobožností neprudící. Mnohé velkolepě pojaté scény se vám nejspíš vryjí do paměti, ať už přepadení římského loďstva piráty, nebo monumentální závod čtyřspřeží, známý hlavně z pozdější verze Williama Wylera. Ben Hur je pořádným kusem filmařiny, který dá připomenout zašlou slávu němého filmu a mistrovské způsoby vyprávění vlastní mnohým tehdejším režisérům, jako třeba právě Fredu Niblovi. 85% ()
Reklama