Réžia:
Ivan VojnárScenár:
Martin RyšavýHrajú:
Jiří Schmitzer, Jitka Prosperi, Zdeněk Novák, Petra Poláková, Miroslav Bambušek, Ester Hocke, Josef Vinklář, Lotár Radványi, Jana Dolanská, Jana Bittnerová (viac)Obsahy(1)
I vo svojom druhom hranom filme, príbehu dvojice romantických tulákov, zostáva režisér Ivan Vojnár verný téme ľudí z okraja spoločnosti, outsiderom a ich spoločnému údelu vykorenenosti a často i zmareného života. Zaháľač a opilec s bohémskymi sklonmi Rufus sa zoznámi s predavačkou v bazáre Kateřinou a má s ňou dieťa Malého Rufusa. Jeho kamarát Čerčil, ktorý ma tiež tuláctvo v krvi, sa zamiluje do omnoho mladšej Gréty a má s ňou dcérku Malú Grétu. Zatiaľ čo vzťahy rodičov sa rozbijú, vzťah ich detí vznikne, až keď sú obaja dospelí. A zdá sa, že tulácke deti, ktoré zdedili mnohé od svojich otcov, majú nádej... Dej sa odohráva v rozmedzí zhruba dvadsiatich rokov. Režisér zámerne abstrahuje od konkrétneho popisu doby a zrieka sa i vonkajších znakov starnutia dospelých hrdinov. Zároveň film bohato štrukturalizuje. Rámcom je rozprávanie Malej Gréty, ktorá ide vlakom navštíviť Malého Rufusa do väzenia. Vnútorným komentárom obohacujú rozprávanie i Rufus a Kateřina. Zaradené sú aj Rufusove písané denníkové záznamy. Kľúčovým bodom je voľba "dejiska", teda Ústí nad Labem a jeho okolia. Práve v zachytení reality priemyslového mesta a vo vierohodnosti pohybu postáv v surovej skutočnosti tkvie hlavná sila snímky. (oficiálny text distribútora)
(viac)Diskusia
Ale houby, je to režijní průser člověka, kterej měl zůstat za kamerou. A tady bych si bohužel tipl i na mizernej scénář Martinův. Zoufalej film o zoufalcích beze smyslu. Vniřní monolog, kterej vede Rufus, není jeho monologem, ale monologem jeho představitele - doprdele to si toho ani takovej borec, jako je Jirka, nevšiml a neomlátil to rejžovi o palici?
![swed](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w60h80/files/images/user/avatars/165/178/165178950_1bbd5t.png)
Nechápu tak malé hodnocení, Lesní chodci patří na špičku naší porevoluční kinematografie, možná to časem doceníme...