Réžia:
Rolf SchübelScenár:
Claus Cornelius FischerKamera:
Holly FinkHudba:
Detlef PetersenHrajú:
Franka Potente, Ulrich Thomsen, Karoline Teska, Nina Gummich, Hilmir Snær Guðnason, Katja Studt, Wanja Mues, Justus von Dohnányi, Hendrik Duryn, Ole Puppe (viac)Obsahy(1)
Príbeh tohto filozofického sci-fi sa odohráva niekedy v blízkej budúcnosti. Slávnej klavírnej virtuózke Iris Sellenovej pred rokmi diagnostikovali sklerózu multiplex. Iris nechce, aby jej talent upadol a preto požiada svojho obdivovateľa, genetika Dr. Fischera, aby vytvoril jej klon. Tak sa jej narodí dcéra Siri, ktorá po mame zdedí nielen krásu, ale aj dokonalý hudobný talent. Keď sa však Siri vo veku 13 rokov dozvedá o svojom pôvode, jej svet sa zrazu celý zrúti. Blízky a láskavý vzťah matky a dcéry sa rozpadá, stávajú sa rivalkami v kariére i v ľúbostnom živote. Aby Siri utiekla pred sklamaním a pokúsila sa nájsť vlastnú identitu, odchádza do ďalekej Kanady, kde žije osamelým životom. Jedného dňa tu stretáva Grega, šarmantného architekta, ktorému sa podarí rozbiť škrupinu Siriinej nevraživosti k ľuďom a prostredníctvom svojej lásky jej dokáže prinavrátiť nielen zmysel života a vedomie vlastného ja, ale ju aj zmieri s jej umierajúcou matkou. (oficiálny text distribútora)
(viac)Videá (1)
Recenzie (17)
Ambice rodičů přenášené na děti napáchají mnohdy víc škody než užitku. O tom žádná. A když ještě zjistíte, že jste klonem své matky - už se vůči ní nevymezujete pouze svými schopnostmi, nýbrž celou svou identitou.... Krásný námět, úžasná herečka v hlavní dvouroli... ale mohlo v tom být více psychologických momentů.... Nebyla možnost postavy příliš poznat - byly všechny zvláštně uzavřené a do sebe ponořené a i když jsem tušila, co zrovna prožívají, nesdílela jsem to s nimi.... ()
Tématem a z toho plynoucím problémem klonování lidí v nejbližší budoucnosti se zabývá německý film Otisk. Literární předlohu neznám, ale základní linie příběhu stojí za pozornost... Poté, co brilantní klavíristka zjistí, že trpí roztroušenou sklerózou, se rozhodne mít dítě, přesněji kopii sebe sama. Po tajné dohodě se známým vědcem tak dají "vzniknout" prvnímu klonu člověka na světě. Čas však vše odhalí... Filmový příběh se docela dobře rozjíždí ( jiné časové roviny), ale asi po půl hodině už víme dějově vše podstatné. V tu chvíli nabývají na důležitosti dialogy, které by měly řešit a rozvíjet téma celého příběhu. Scénář však postupně čím dál víc zabředává do povrchních situací, a režie s tím nemůže nic moc dělat. Záchranou filmu a největším kladem se tak jednoznačně stává suverénní výkon Franky Potente, která skvěle ztvárnila dvojroli matky a dcery. Díky jejímu herectví stojí za to snímek dokoukat až do konce, přestože už vlastně víme, jak to všechno dopadne. ()
Inu potenciál by tu byl : psychologické drama říznuté sci-fi, první lidský klon na světě ... jenže. Jenže scenář je nedotažený, dialogy jsou občas otřesně klišoidní, časová chronologie poněkud balancuje na hraně uvěřitelnosti, motivy postav a psychologizace téměř nulové, a ve výsledku to všechno sklouzne k tomu nejhoršímu, co z německých rodinných drámat známe - do červené knihovničky. Chjo. A opět se tu ukazuje, že Němci po řemeslné stránce fakt umí ... výprava-super, kamera-příjemná, hudba-řemeslná, no jen ti maskéři byli trochu mimo, že. Jako audiálně-vizuální celek to vypadá dobře a velmi lehce se konzumuje. Herecky je tenhle film zajímavý jen z hlediska dvojrole Franky Potente, která se snaží, nicméně, když není co hrát, je to problém. Z tohoto tématu by se dalo vytěžit o tolik víc. 50%. ()
Zajímavý a velice realisticky zpracovaný námět. V podstatě nemám co vytknout - film sice plyne, aniž by nasadil rychlejší tempo, ale na škodu to není. U scén s klavírem jsem žasla, jak někdo dokáže tak rychle pohybovat rukama... (Pochybuji, že v záběrech na ně je Potenteová, to musela být profesionální pianistka.) Záběry na kanadskou přírodu jsou krásné a výkon Potenteové výborný. Bohužel film postrádá momenty, které by diváka výrazněji zaujaly a připoutaly ho k obrazovce. A jedna kverulantská poznámka: Když letištní počítač nepozná podle otisku prstu, zda se jedná o matku nebo dceru (klon), jde o pitomost. Papilární linie má různé každý člověk - i se stejnou DNA. Jednovaječná dvojčata jsou de facto klony, ale jejich otisky se liší. Leda že by počítač zkoumal DNA - ale ten snímač vypadal jako na otisky... ()
Franka Potenteová v dvojúlohe matky a dcéry odviedla mimoriadnu prácu, veď je takmer v každom zábere. Tá však nie je problémom tohoto filmu. Plytké je spracovanie scenára, točiace sa v kruhu stoviek nemeckých sladkobôľnych romancí, tentoraz o riešení nalomeného vzťahu dcéry a matky. Obohatenie príbehu o atraktívnu tému klonovania nepomohlo, viacmenej zapadlo v konvenčnom výsledku. Keby nebolo spomenutej skvelej herečky a krásnej klavírnej hudby, nebolo by veľmi na čo pozerať. Mimovoľne som si pri sledovaní spomenul na Fassbindera, ktorý viackrát dokázal z obdobne romanticky gebuzinových námetov, šmrcnutých aktuálnymi otázkami doby, vykresať mnohoznačný, výtvarne uchvacujúci a myšlienkovo provokatívny príbeh! ()
Reklama