Epizódy(8)
-
V loži s nepřítelem (E01)
-
Boj o přízeň (E02)
-
Burgundsko (E03)
-
Nápadník trůnu (E04)
-
Zrádci (E05)
-
Anglická krev na anglické půdě (E06)
-
Dva králové (E07)
-
Staré kletby (E08)
Obsahy(1)
Výpravné historické drama Bílá princezna, natočené podle románu Philippy Gregoryové, vypráví příběh o moci, rodině, lásce a zradě, ve kterém můžeme sledovat jedno z nejbouřlivějších období britské historie unikátním pohledem žen. Manželství mezi Alžbětou z Yorku (Jodie Comer) a králem Jindřichem VII. (Jacob Collins-Levy) oficiálně znamenalo ukončení válek růží, ale reálná bitva o trůn ještě zdaleka neskončila. (HBO Europe)
(viac)Recenzie (47)
Opravdu dobře natočený historický snímek, který byl plný zvratů a intrikáření tehdejší šlechty. U tohoto snímku jsem se velmi bavil a navíc mě to obohatilo o znalosti historie anglické země. Těm, co mají rádi historické filmy, tento snímek vřele doporučuji. Postavy byly sympatické, ženy krásné, no prostě pastva pro smysly. ()
Historicky věrné seriálové drama z anglického 15. století plné šlechty, intrik a politiky. Na historickou událost je tento seriál velice věrný, dobový, herecky atraktivní, ale pro nezaujetého diváka to může být i docela nuda. Očekával jsem od autorů trošku víc důvodů k tomu, aby mě seriál zaujal, než aby to zachraňoval zpracováním, které je sice dobré, ale i dobré dokáže být průměrné. ()
Tak když jsem komentoval The White Queen, připojím pár slov i sem. Otevřeně řečeno, historie tady šla už úplně na procházku, z Alžběty je nesympatická intrikánka likvidující vlastní rodinu a Jindřich VII. zpytuje svědomí. Hmm. No, dokoukal jsem to, ale spíš v cimrmanovském stylu "jsem zvědav, zda bude další část stejně slabá jako ta předcházející". Oproti Bílé královně je i obsazení nějak méně sympatičeskije, ale možná jsem jen zaujatý. Hodnotím průměrem, protože ten povrch je docela naleštěný, ale pod ním toho moc není. ()
Výpravné a mimořádně velkoryse natočené historické drama z období anglických dějin, které až tak dobře neznám, abych mohl posoudit, jak se drží skutečnosti. Nicméně jako rozmáchlý spektákl to na mne zapůsobilo dokonale. ()
Mal som trochu obavy pred týmto pokračovaním o štyri roky staršej Bielej kráľovnej, no bál som sa úplne zbytočne. Dokonca sa mi to zdalo ešte o kúsok lepšie, pričom na všetky zmeny v hereckej zostave som si veľmi rýchlo zvykol, aj keď na druhú stranu Amanda Hale (mladšia verzia Margaret Beaufort) bola v mnohých smeroch nenahraditeľná. Našťastie zmena herečky za Michelle Fairley bola pravdepodobne tou najlepšou voľbou, pretože i v jej podaní si táto historická postava udržala svoju výraznosť a scény s ňou stále i naďalej patrili k tým najlepším. Tiež sa mi tu zdala lepšia výprava a čo sa týka palácových intríg a bojov o moc, tak ani v tomto prípade si nepríde divák skrátka - vysoká politika intríg, ktoré v tejto minisérii už dokonca prekročili Britský ostrovček a na svoje si prišlo i Burgundsko so Španielskom. Nevadilo ani, že tu už história dostávala riadne na frak, scenár tu skrátka ponúka bohatý zážitok i tak. Inak na príklade Henricha VII. je krásne vidno, že hoci bolo pre neho uchopiť moc pomerne ťažké a toto úsilie si vyžadovalo i veľkú dávku trpezlivosti, udržať si korunu bolo ešte náročnejšie. Priazeň ľudu je totiž vecou veľmi vrtkavou. V neposlednom rade ma tiež potešilo akým smerom sa nakoniec postava Bielej princeznej vyvinula. Jediné, čo ma trocha mrzí, je dojem predčasného konca. Skončilo to v tom najlepšom, ešte predtým ako sa mala vyplniť tá "kliatba", čo je veľká škoda. Chcelo to skrátka ešte aspoň pár minút. Ale i tak, silný nadpriemer. 85/100 ()
Veľmi dobrý seriál s dobrým začiatkom a postupnou gradáciou deja až do úplného konca. Posledné dve časti boli mimoriadne dobré. Pre neznalcov doby je seriál veľmi priamočiary, človek sa v ňom nestráca. Herecky tu vyniká v zápornej roli stará Starková z Hier o tróny, hoci ani kráľ Henrich VII. vôbec nebol najhorší. Celé to je natočené v zmysle beletrie, je to viac menej fikcia založená na skutočnosti, na čo aj divákov tvorcovia upozorňujú, preto tu nie nutné kritizovať za historickú nepotvrdenosť. Dejovo a dobou seriál veľmi dobre zapadá medzi ďalšie seriály z anglickej histórie. Kto sa chce niečomu priučiť, odporúčam pozrieť si seriály v nasledovnom poradí: Biela kráľovná, Biela princezná a potom pokojne Tudorovci. ()
O mnoho příjemnější než The White Queen, jak obsazením, tak příběhem. ()
O několik facek lepší než Bílá Královna. Ve všech ohledech. Oceňuji svižný scénář, jaképak štráchy? Setnuto, popraveno, titulky a nazdar. ()
Oproti White Queen je znát vyšší rozpočet, takže se tu člověk dočká nejen solidní výpravy či výraznějších kostýmů, ale dokonce i nějaké té bitevní scény, což jsem vůbec nečekal. Ale i kdyby se vše odehrávalo v lacinějším pláštíku, pořád by to bylo o dva stupínky lepší, než předchozí série o Válce růží. Předně je to látkou. Zápolení Yorků a Lancasterů před bitvou u Bosworthu se sice může zdát atraktivnějším tématem než nějakých patnáct let vlády Jindřicha VII. a do určité míry je to i pravda, ale teprve s nástupem Tudorovců se objevují velké neznámé anglických dějin jako jsou třeba vražda princů z Toweru či skutečná identita Perkina Warbecka a především z toho seriál těží. A dělá to tak dobře, že si divák chtě nechtě říká, že na tom něco je a autorčinu fikci(?) bere za svou. K tomu samozřejmě patří i nějaké ty dvorské intriky, zrady, lásky a všeho je tu přesně tak akorát. Podařil se i casting. Ternem bylo obsazení Jodie Comer, jejíž Alžběta z Yorku začala jako naivní princezna a díl od dílu rostla v opravdovou královnu se vším, co k tomu patří. A ten vývoj zvládala Comer bravurně. Na pomyslné stříbrné pozici je Michelle Fairley, která si po Catelyn Stark střihla další roli všehoschopné aristokratky a upřímně řečeno těžko říct, kdo by se na Magaret Beaufortovou hodil víc. A to byla Amanda Hale ve White Queen vynikající. No na třetím místě skončila překvapivě Rebecca Benson, o jejíž postavě, Margaret Pole, si doporučuji něco načíst. Mužské představitele nehodnotím, protože v případě White Princess jsem kovaný feminista a vůbec bych se nezlobil, kdybych jím mohl zůstat i v další sérii podle Philippy Gregory. 90% ()
Přestože Války růží jsou u konce, hra o anglický trůn pokračuje. ___ Pokračování Bílé královny se rovněž povedlo, i když první seriál mi přišel trochu lepší. ()
Nejsem historik a navíc tohle období britské historie je tak, ale tak děsně zapeklité, že historické skutečnosti nechávám raději stranou. Přesto jsem si trochu oprášila svoje chabé znalosti, jednotlivé postavy a jejich charaktery, ale skutečně se necítím oprávněná posuzovat, jak moc autoři seriálu ujeli. A že ujížděli se dá snadno předpokládat, to ale ať posoudí jiní. Já se na Bílou princeznu budu dívat jako na pohádku. Zatím jsem byla docela spokojená, ale nevím... bude-li se to, co se mi nelíbilo opakovat i v dalších dílech, hodnocení zcela určitě snížím. - - - Po shlédnutí 4. dílu: Tak už se nám to pěkně vyjasňuje! Autoři si udělali z historie trhací kalendář a používají jen to, co se jim hodí, ve chvíli, kdy se jim to hodí. A jak se jim to hodí! - - - Je opravdu dost nešťastné otevřít si ke sledování seriálu dějiny nebo alespoň wikipedii. Je ovšem pravdou a budiž i tichou omluvou, že seriál není zde na csfd prezentován jako "historický", ale jen jako "drama". Stejně se však divák neubrání, aby si na pozadí seriálu neutvořil jakous takous (ne zcela pravdivou) představu o zobrazovaných historických událostech. Jenže ublíží nám tolik zkreslení anglické historie v 15. století? Věnujme se raději zkreslování historie současné a tuzemské! (Psáno 20. dubna 2021, 3.den od zahájení účelově vyvolané a účelově načasované - zatím "pouze" - diplomatické války s Ruskem!) - - - Po shlédnutí celého seriálu: O bod níže! Velké zklamání!!! ()
Seriál se mi líbil. Vyvolal ve mně silné emoce . Zvlášť vygradovaný konec působil uvěřitelně, dobová syrovost a drsnost vyplula konečně na povrch. První díl jsem i přes čtyři hvězdy původně spíše strhala jako naivní příběh pro ženy, postavy se tam chovají mnohdy dost naivně a viděla jsem, že se příběh příliš ubírá do fiktivních světů než že by se držel skutečných historických faktů. (Viz můj komentář k první epizodě). Pak jsem přistoupila na hru tvůrců a musela si opakovat, že nesleduji skutečné osudy a intriky Tudorovské dynastie, ale spíše vyfantazírovanou zemi, která si vypůjčila slavné královské jména a vybrané nejzákladnější události. Patrně pro větší sledovanost seriál smazává mnohá fakta a neobjasněné věci nahrazuje domněnkami tvůrců, jak se to třeba mohlo tehdy odehrávat (jako dosud neobjasněné zmizení princů a jejich osudy, atd.). Seriály, filmy ani knihy zcela fiktivní s neznámými postavami totiž nemají takovou odezvu a nejdou na odbyt jako ty co nosí slavná jména historických či současných celebrit. A tak sledujeme zcela jinou Alžbětu, zde oslovovanou jako Bětka a musíme jí brát jako hodně vyfantazírovanou filmovou hrdinku. Pak nám nemusí vadit, že ve skutečnosti milá Alžběta, která podle dostupných faktů absolutně nezasahovala do politiky, byla nekonfliktní a sympatickou osobou, se nám zde v seriálu postupně proměňuje v cynickou mocí opojenou vládkyni, která zapomněla na svůj původ, šla drsně proti vlastní původní rodině, do níž se narodila a pomohla zlikvidovat svůj vlastní rod. Povedl se přerod postavy původně nevyzrálé mladé ženy, která postupně získává postavení a nechce se už nechat manipulovat druhými (zvláště matkou a tchýní). Jde si čím dál bezohledněji za svým vlastním prospěchem, ač morálně pochybnými skutky ukončuje kromě vlastních osobních výhod i vleklé války dvou znepřátelených stran. – Jako některým dalším divákům mi v tomto zpracování také vadí menší důraz na vztah mezi ní a jejím královským mužem Jindřichem, který mohl působivě gradovat. Časové skoky (po dvou drobných příhodách se z vekých nepřátel stává náhle sehraný milující pár, bez období postupného sbližování, bez znatelného vývoje), ale jsou zde i jiné časové skoky. V jednom dílu je například těhotná a má pouze prvorozeného syna Artura, v dalším se najednou bez vysvětlení a bez zmínky o dalším těhotenství objevuje náhle asi pětiletý další syn Jindřich. To, že porodila další dítě vyplývá na povrch poměrně nejasně (sedí u stolu najednou s dvěma chlapci a hrají společně šachy) a divák vyjeveně čeká, zda a kolik dětí se ještě na plátně nečekaně v průběhu seriálu zjeví a kolik jim bude v uvedení na scénu let. Nicméně jak říkám, pokud budu brát příběh jako především fikci o intrikách a boji o postavení a ne jako věrný historický popis událostí, mohu být i přes všechny uvedené výhrady spokojená. ()
Historizující dobrodružný seriál. 1) Neumím posoudit, jak historicky přesně jsou vylíčeny boje o anglický trůn. Vztahy mezi pretendenty byly velmi spletité a čert aby se v nich vyznal. 2) Nicméně sledování seriálu bylo příjemné. 3) Zaujali mě 27letý Jacob Collins-Levy (král Jindřich VII) a 22letý Patrick Gibson (falešný nápadník trůnu Perkin Warbeck). ()
Je škoda, že vyměnili herce z White Queen. Na druhou stranu to tomu ve výsledku ani moc neuškodilo, protože Margaret Beaufort je tady stejně na nervy lezoucí jako s předchozí představitelkou a ve výsledku mě pak ani tolik nesralo, v jakou svini se proměnila stará Woodwillka, protože kdyby jí pořád hrála tzv. Božská Rebecca, tak by mě to asi dost nasralo a kdo ví, jestli bych jí to vůbec věřil. Za to jsem dost věřil mladý Woodwillce - její dceři - která za těch osm epizod prošla značnou proměnou a jak ze scénáristickýho tak z hereckýho hlediska naprosto skvěle provedenou. ()
Oproti seriálu Bílá královna ubylo nadpřirozených schopností, ani s romantikou to tvůrci tolik nepřeháněli a rázem šlo o kvalitnější podívanou. (75%) ()
Jako bych se díval na dvojku nebo mladšího sourozence Bílé královny. Najdeme tady podobné témata od intrik až po to podělané čarodějnictví, které jsem zavrhl už tam. Ti, co byli v Bílé královně hodní, jsou teď už vlivem okolností zlí a stávající postavy k tomu zdárně míří také (a počítám, že stejný vývoj uvidíme i v navazující Španělské princezně). Přesto myslím, že toho všeho je tady v mnohem menším množství a ne tak propletené. Bohužel ten vliv žen na vše okolo a že by ony měly být tou hybnou silou všech zákulisních praktik, to mi někdy přišlo už dost přepísknuté (holt je vidět, komu je asi primárně určená knižní předloha). Co se ukázalo jako dost zásek, tak historická fikce, že jeden ze zavražděných bratrů byl ve skutečnosti dvojník. Na tom je pak postavena velká část děje tohoto seriálu, což působilo jako vaření z vody (pro jistotu už před koncovými titulky i přidali hlášku, že toho dost neodpovídá skutečné historii). V porovnání s Bílou královnou mi to kvalitativně podobně vychází s kostýmy, výpravou a jinými možnostmi vycházejícími z rozpočtu. Nejsem nijak nadšený, ani nijak zklamaný... a i když mě to bavilo o něco méně, hodnotím stejně. ()
„Nejde o vraždu, pokud jde o boží vůli“. Seriál Bílá princezna volně navazuje na předchozí Bílou královnu a tak asi nepřekvapí, že v centru dění jsou hodně opět ženy. Kromě samotné Alžběty z Yorku, tedy oné „bílé princezny“ se tak znovu setkáváme i s našimi starými známými Alžbětou Woodvillovou a Markéty Beaufortovou, na nich je zajímavé hlavně to, jak se obě ve svém konání zaštitují vůli Boha. Přijde mi, že autoři seriálu podřizují celé vyprávění právě tomu, aby na tento aspekt poukázali. Historická pravda tak dostává místy hodně na frak (viz třeba situace, kdy Markéta polštářem zadusí Jaspera Tudora ač ho přitom dle scénáristů vlastně celý život milovala). V případě Alžběty Woodvillové se pak na scénu pro změnu opět dostává i čarodějnictví, s nímž je konfrontována dokonce i její dcera Alžběta, která se bojí o osud svého syna Artura Tudora. Scénáristi přitom (nejen) v tomto případě vcelku umně kombinují historická fakta s fikcí. Příkladem budiž i celá zápletka kolem skutečné historické postavy Perlina Warbecka, který se prohlašoval za Richarda, vévodu z Yorku. Zde se má jednat o skutečného syna krále Edvarda IV donuceného k přiznání, že je někým jiným řadou různých okolností. Jak jsem se dočetl, tyto spekulace nejsou z historického pohledu úplně nové, takže budiž… Přesto těch fiktivních momentů je v seriálu na mě až moc. Autoři seriálu to zdůvodňují „dramatičností“, jako by historie sama o sobě byla nudná. No nevím… Spíš mi přijde, že jde o potřebu scénáristů vystavět celé vyprávění na připomenutí toho, že „za vším hledej ženu“ (viz scéna, kdy Alžběta Yorku přesvědčí vojáky, aby neodcházeli od Jindřicha Tudora na stranu domnělého vévody z Yorku). A taky na ukázání toho, že i ve středověku platilo, že „občas se politika dělá pod pláštíkem temné noci“. ()
Protože bulvár v době války růží ještě prakticky neexistoval, tvůrci seriálu nám Bílou princeznu lehce zkomerciovali, aby byl její příběh přístupný všem. Poněvadž ale nejsem v britské historii příliš zběhlá a nejsem tudíž schopná posoudit skutečné reálie, musím říct, že se jim to povedlo. Příběh je chytlavý a přes popisované období zrad, bitev a vražd, vlastně zábavný, přitom dobře popisuje i Alžbětin rozpor mezi starou a novou rodinou, takže zkrátka baví. Váhám mezi 3-4*. ()
Zprůměrováno mi to vychází na 4,5 hvězdy, což není tak dobrý výsledek jako u White Queen. Ačkoliv "Princezna" měla vyšší rozpočet, technické provedení mě zaujalo daleko více u "Královny". Působila daleko umělečtějším a přitom přirozenějším dojmem (hlavně skvělé "close-up" záběry kamerou na tváře postav, z nichž šly vyčíst i ty nejjemnější výkyvy emocí), "Princezna" se držela spíš zpátky a žádné originální prvky jsem zde nezaznamenal. Také na emoce byla tato mini-série daleko chudší (poslední díl byl ovšem neuvěřitelný), například jsem se nemohl ubránit pocitu, že ze smrti jedné z hlavních postav by dokázala "Královna" vytěžit daleko víc. Hlavní postava v podání Jodie Comer se taky ani náhodou nemůže vyrovnat úžasně charismatické a přirozeně královské Rebecce Ferguson. *Lehké náznaky spoilerů dále* Nejde o to, že by Comer hrála špatně (naopak!), ale její Elizabeth zkrátka po prvních několika dílech začne ztrácet divákovy sympatie, když se stále více a více vzdaluje své rodině, kterou jsem si tak zamiloval právě ve White Queen. Jak řekla Maggie: "Your mother would be ashamed of you." Poslední díl je pak hořkým svědectvím o tom, co dokáže moc se člověkem provést. Historie ale není černobílá a někdy zaplatit i životy vlastního rodu znamená nastolit mír. Je to však i přesto správné? Nenašla by se jiná cesta? Tak jak "White Queen" ve mně vzbuzovala díky postavám Elizabeth Woodville a Jacquetty Rivers pocit rodinné sounáležitosti a lásky, tak Elizabeth z Yorku se povedl pravý opak - oporu nelze hledat ani mezi nejbližšími, zato zradu? Samo sebou! I kvůli tomuto vyznění je mému srdci zkrátka bližší White Queen. A je škoda, že White Princess se neujalo stejné studio a stejní herci (přesto jsem si na nové, velmi schopné obsazení rychle zvykl). Alespoň že skvělá Lunnova hudba zůstala. ()
Zdálo se, že to bude další seriál z historie, která nebude nijak zajímavá. Další lekce z historie. Ale ono to tak úplně není. Už jenom kvůli tomu, že záležitosti se zde pohybují na rovině poválečné s Yorky a Tudorovci, což je zajímavá kapitola, která mi byla vždycky nějak skryta a vždy jsem o ní chtěl slyšet více. Seriál mi to skvěle umožnil i příjemnou cestou. Mnoho momentů bylo takových zbytečných i nudných, ale celkově to přebil zájem. Bezchybné to není, ale nezajímavé také ne. Celkově by se někdo mohl odhodlat zpracovat anglické středověké dějiny. Něco jako Vikings. No. Do toho! ()
Reklama