Réžia:
Guillaume CanetKamera:
Christophe OffensteinHudba:
Maxim NucciHrajú:
Guillaume Canet, Marion Cotillard, Gilles Lellouche, Fanny Ardant, Yvan Attal, Johnny Hallyday, Kev Adams, Xavier Alcan, Alain Attal, Norbert Ferrer (viac)Obsahy(1)
Guillaume Canet (43) žije pohádkový život. Má všechno, o čem mohou muži pouze snít. A potom, přímo během natáčení, mu jeho dvacetiletá herecká kolegyně suše oznámí, „že už nejede rock´n´roll“. A další uzemňovačka přijde vzápětí – na žebříčku „šukatelnosti“ herců se prý propadnul na úplné dno. Domácký život s Marion, syn, koně, dům na venkově – to vše je pro mladé herečky totálně antisexy. Guillaume si umíní, že se musí radikálně změnit. Hned. Proměna ale zachází tak daleko, jak nikdo z přítomných nečekal. (AČFK)
(viac)Recenzie (44)
Když se nejhvězdnější a bulvárem nejobletovanější pár Francie rozhodne hrát sebe sama, zatáhne do toho svého potomka, rodinu, přátele a tématitují krizi středního věku, tak potenciál samožerství je nezměrný. Speciálně když si to Canet i natočil, napsal, hraje hlavní roli, jde o jeho krizi středního věku, smutní nad svou páprdovitostí, usedlostí života ve stínu ještě slavnější a kariérně úspěšnější hvězdy než je on sám či je zhrozen, že herečtí kolegové jeho generace jsou za sexsymboly a on je přesným opakem... Jenže Canet tohle vše ví a jeho řešením je nastavení obou prostředníčků. Dělá si tak srandu ze všeho; sebe sama (stylizuje se do überdebila typického pro francouzské šílené komedie), filmového zákulisí, kolegů před i za kamerou (včetně svých skutečných producentů), klišé artových "já chudáček slavný s úspěšným životem" počinů, výstřelků celebrit i (hlavně a především) z diváka, protože jakkoli to započne normálně, tak čím pokročilejší stopáž, tím šílenější anarchie jdoucí natruc všemu co byste čekali, se z toho vyklube. Je to dokonce až tak svébytné, že to je lehké upřímně milovat či z duše nenávidět a nic mezi tím. Takto se rodí kulty. PS: Škoda jen, že nedotáhl i svou ex či skoro otce svého druhého dítěte; Diane i Brad by do toho dramatickým i komediálním talentem padli jak ulití. ()
Nemá to tempo, ale jinak je ten celkový koncept super :-) ()
Canetova komedie o mužské krizi středního věku sice ukazuje, že on i Marion Cotillardová (a na menším prostoru i další) si dovedou dělat srandu sami ze sebe, ale nedokáže držet tempo ani náladu. Pak se ty dvě hodiny najednou zdají moc. I když uznávám, že úplný závěr už je natolik mimo, že jsem se jím velice bavil. ()
Nic pro mlíčňáky, velká zábava pro dospělé, kteří si rádi dělají srandu sami ze sebe a oceňují sebeironii i u jiných. Pravda, tempo trošku pokulhává, ale nápad to byl skvělý, od druhé poloviny často řehot nahlas, čili nejen Gijom s Marijon se pobavili, mně to sedlo. ()
Tato chytrá podvratná komedie se odehrává v atraktivním uměleckém světě. Tématem je příběh vzpoury. Navzdory krizi středního věku být rocker, tedy nekonvenční, věčně mladý a nespoutaný. Představitel hlavní role a zároveň režisér filmu Guillaume Canet totiž skutečně žije s nadnárodní hvězdou Marion Cotillardovou, která tu stejně jako on hraje sama sebe, opravdu spolu vychovávají potomka a vedle nich na plátně vystupují „v civilu“ i jiné celebrity jako Johnny Hallyday či Ben Foster. Rock’n Roll nabízí úsměv nenuceně pozvolný, spíše dojemný než ztřeštěný, když solidní tatík vymění domácí zástěru za módní doplňky mladistvého rebela a jeho pokus o pořádný flám končí ponižující veřejnou ostudou. Pár milých vtipů od výroku „Před prostatou jsme si všichni rovni“ po tetování v podobě čárového kódu na protest proti konzumu nezastře, že Rock’n Roll je vlastně posmutnělé vyprávění o pošetilosti, marnivosti, pomíjivosti. Navíc vyprávění, jež v druhé půli spustí „hru na pravdu“ a zbytečně sklouzne k hysterii. Snímek ale nabírá v posledním dějství tak bizarní a surreálné obrátky, že se ani otrlý divák nestačí divit. Jako by si režisér a představitel hlavní role Guillaume Canet řekl, že stejně jako jeho hrdina nestojí o image usedlého čtyřicátníka, a rozhodl se publikum vyvést z komfortní zóny anarchistickým a ad absurdum dovedeným konceptem. Kdo očekává upřímnou sondu do života dvou známých a bulvárem sledovaných osobností, zklamán. Canet i Cotillardová tu hrají zkarikované exempláře dvou sobeckých, nepříliš sympatických hrdinů. Odvaha tkví v tom, že se pouštějí do nelichotivé sebeironické hry se svými mediálními obrazy. Díky ní se ale Canetovi daří postihnout sílu i slabost něčeho tak křehkého a destruktivního, jako je herecké ego. V poslední třetině filmu ústí Guillaumeova snaha zastavit stárnutí do groteskních rozměrů. Závěr se tak spíše než kánonu francouzské konverzační komedie blíží sžíravé černohumorné dystopii ve stylu seriálu Black Mirror. Zápletka, při níž muž propadne botoxovému šílenství, je nečekaným převrácením běžných genderových vzorců. Možná se scénář inspiroval Marioninými zkušenostmi z natáčení s Bradem Pittem, jenž ve filmu Spojenci kvůli plastickým operacím horko těžko hýbe mimickými svaly. ()
Hodně zvláštní film, který osciluje někde mezi pseudorealistickým I'm Still Here a absurdní komedií o mužské krizi středního věku. První polovina filmu je bez nejmenších pochyb o dost lepší, než ta druhá, nicméně za celkové pojetí a nebojácný WTF závěr ty 4 dám. Logiku v příběhu nehledejte, alespoň ne od půlky dál. Konečně aspoň vím, jaké to je, žít s Marion. 7/10 ()
Malinko přetažená stopáž (druhá půlka); veškerá jiná přetaženost naprosto v pořádku, však by si jeden tu domácnost i dovedl představit. Krize středního věku ještě nebyla taková zábava. [20. Festival francouzského filmu] ()
Pitomoučký film přibližuje pracovní a životní vyhoření dvou herců. 1) Fakt, že snímek reflektuje skutečné zážitky a postoje hlavního protagonisty je irelevantní. Může mít význam pro rodinné album Canetových, ale divákovi je to šumafuk. Tudíž tato hlavní zajímavost celého díla pro mě nemá žádný význam. Mě zajímá film samotný bez ohledu na to, kde autoři čerpali inspiraci. No a to není žádná sláva._____ 2) Dá se to říci jednoduše: ona byla protivná jak činže a z něho se vyvinul blázen. Příznačné je, že když se z něho stala umělovecká přesvalená hrůza, tak se té jeho krávě začal líbit._____ 3) Oceňuji práci maskérů._____ 4) Přitažlivý 44letý Guillaume Canet vypadá z profilu jako starší brácha našeho herce Jana Nedbala._____ 5) Kvalitní analytický koment: Marze***. ()
Guillaume Canet to zahrál luxusně, neskutečně sme se na smáli 😂😂😂 ()
Ok. Akorát sroluji vrásky, rozvlním krásky. Naladím mládí. Dovádím... Věc Makropulos k absolutně absurdním výšinám. Spolehlivě ničím krizi, ale i pel středních let, zastřený sex-appeal, charisma. ()
Rozhodne odvážny film s viac-menej originálnym konceptom manželov v kríze stredného veku. Guillaume Canet a Marion Cotillard v tejto pseudo-realistickej alternácii hviezdia na plnej čiare. Až človek po celý čas rozmýšľa, na koľko do filmu zasiahli reálne postoje skutočných hercov/manželov a čo z toho je len číra fikcia, ktorá by vystihla kritické okamihy v živote bežných manželov či hercov, ktorí postupne dostávajú role starších a starších postáv. Každopádne, bolo to vcelku výstižné a svojim spôsobom napokon pomerne smutné. 4* ()
Guillaume Canet natočil dost ujetou komedii o krizi středního věku, ve které si rovnou střihl hlavní roli. Některé pasáže jsou super, jiné zase na zabití. Ráda jsem se podívala, i díky fajn muzice, ale zopakovat si to zrovna nemusím. (55%) ()
Film o krizi středního věku pro nás starší a pokročilé a promítačka až o půlnoci., dobrej vtip :-)..... Naneštěstí jsem se v lecčems s hlavním hrdinou poznal, takže nebylo tak těžké ty dvě hodky udržet pozornost a dost jsem se pobavil. Hlavní hrdina, herec čtyřicátník....takže chlap v nejlepších letech, že ano....pod dojmem rozhovoru a náznaků od mladší kolegyně začíná tak trochu vyšilovat, že už ho okolí bere za starou bačkoru a následuje tragikomickej sled událostí v kterým se snaží dokázat sobě a okolí, že to tak není. Takže námětově nic novýho pod sluncem, ale zahráno s vyhlášeným francouzským šarmem i vtipem gradovaným až do přeměny našeho chlapíka v ultrasvalnatého playboje umělého od hlavy po paty :-)) Jo a Marion jako jeho filmová i reálná manželka byla jako vždy cool a kouzelná. No a ted už mě omluvte, musím jít zvedat činky a na nějakej ten botox či jak se tomu tentonc nadává :-) LFŠ 2018 ()
Původně jsem ani na tento film jít nechtěl, ale pobavil jsem se pořádně [LFŠ2017] ()
Skutečná delikatesa pro milovníky filmů a psychická vzpruha pro muže, kteří se potýkají s krizí středního věku. Ta první výše zmíněná kategorie diváků si může díky Rock'n'Rollu poopravit svoji představu o za všech okolností vyjímečném životě svých hereckých idolů, ta druhá skupina- muži po čtyřítce- zjistí, že by je to zvláštní životní období mohlo sešrotovat ještě mnohem víc. Tedy pokud už nechodí stejně jako hlavní hrdina pravidelně na botox a do koutů nad čelem si nevlepují kusy chlupatýho koberce. Ale zase tak moc se z toho neradujte- celé je to jedna ohromná nadsázka. Nelze tedy vyloučit, že Marion Cotillardová se ve svém pařížském bytě nestará o záhon se zeleninou nebo že ty největší hvězdy současného francouzského filmu obrážejí ve volném čase Paříž na skútrech. ()
V máloktorom dobre rozbehnutom filme nájdete tak zlý záver ako v Rock’n Rolle. Koniec v podstate vygumoval všetko, čo ste dovtedy videli - žiadne zaujímavé vyvrcholenie v ňom nečakajte. Guillaume Canet sa film snažili vygradovať do ešte väčšieho absurdna a napichal ho botulotoxínom tak, až celý vybuchol. Pritom prvé dve tretiny sú naozaj srandovné! ()
Jak jen to napsat a neurazit... Bylo to... Prostě to bylo. Něco natočili, trochu se u toho pobavili, trochu si nakáleli do vlastního hnízda a divák může odejít domů s pocitem, že vlastně není jediná nula a že je vlastně i rád, že o něm nikdo neví. Případně si slibuje, že on takhle trdlovat nebude, až na něj čtyřicítka uhodí. Místy k pousmání, místy k odvrácení zraku. Prý komedie, ale po návratu domů mi do smíchu nebylo (tedy pokud jsem si nevzpomněla na krokodýla :-)). ()
Tohle je opravdu úlet... Povětšinou je to bizarně depresivní přehlídka nedotažených situací, ke konci pak už vyložený bizár, který poškozuje mozek. Doufám, že ne nevratně a po pár dnech se zotavím. ()
Odvaha udělat si ze sebe srandu Canetovi, Cotillardové, ani legendárnímu Johnnymu Hallydayovi rozhodně nechybí. ()
Geniální! Ale není to film pro mladé diváky. Ocení jej až starší generace, která už si nějakou tou krizí středního věku prošla. Marion Cotillard je naprosto úžasná a poprvé mi nevadila. Film má takové perličky, jako návrat ke klasickým fórům, to jest někdo jde a spadne a kupodivu to pořád funguje. Rozhovor s novinářkou, s Guillaumovým otcem, pohled do filmu, který Guillaume točí a který je nesmírně blbý, pohled do seriálu o krokodýlech, to jsou takové krásné drobosti, které naplnily mé srdce radostí. Místy to připomíná Bláznivou střelu (hudební vstupy), je to mix humoru a společenské satiry, který nemusí každému vyhovovat, mne však nadchl. ()
Reklama