Réžia:
Luca GuadagninoScenár:
James IvoryKamera:
Sayombhu MukdeepromHrajú:
Timothée Chalamet, Armie Hammer, Michael Stuhlbarg, Amira Casar, Esther Garrel, Victoire Du Bois, Peter Spears, Vanda CaprioloVOD (5)
Obsahy(1)
Keď si Eliovi rodičia pozvú na leto do domu hosťa, sedemnásťročný tínedžer z toho nie je vôbec nadšený. Spočiatku sa zdá, že s americkým študentom Oliverom toho nemajú veľa spoločného, no keď spolu začnú tráviť viac času, rozvinie sa medzi nimi niečo oveľa hlbšie než len priateľstvo… (Itafilm)
Recenzie (501)
Trochu melancholické líčení všeobecných pravd o první lásce. Vzdáleně variace na Smrt v Benátkách od Thomase Manna. Podle vysokého hodnocení jsem myslel, že film bude působit i po odchodu z kina. Ale nějak se mi to vůbec nedotklo. Závěr jako z telenovely. Děj je situován do 80. let v letním sídle vážené rodiny. Sem přijede jako host na prázdniny americký student, který zde s otcem rodiny pracuje na katalogu antického umění. Dospívající potomek hostitelů v něm vidí tak trochu vetřelce, který mu zabral pokoj, ale zároveň budí jeho zvědavost: rýpe do něho a současně je k němu přitahován. V této homosexuální romanci nevidíme obvyklou bojovnost tohoto žánru vůči předsudkům, ani vynucovaný soucit a okázalou dráždivost postelových erotických scén. Působí zde něco mocnějšího. Místo přirození působí přirozenost, krása a smích. Dny plné slastného lenošení koupání a výletů. Rodina má služebnictvo a v okolí jsou jen láskyplní , příjemní a tolerantní lidé. ()
Uff. Tak tohle bylo vážně něco! Pal to čert orientaci, emoce silnější než v Madisonských mostech... ()
Nezávazný ale o to intenzivnější letní románek ... dvou chlapců z nichž jeden teprve poznává svou vlastní sexualitu. Ne, že bych film odsuzoval pro jeho homosexuální téma, (ačkoliv ho nijak nevyhledávám) ale hlavní problém jsem viděl v jeho utahaném tempu, které se vleče a vleče. ()
Zcela nekorektně - mě taky nikdo nešetří - kdybych nebyla znechucena už předem v ustavičném očekávání událostí, kvůli kterým došlo k natočení snímku hlavně a především, mohla jsem si po některých stránkách a klidně i bez pointy docela filmově užívat, nu, nebylo mi dopřáno... Pouze další gay agitka v řadě, která díky vyčerpaným invencím v žánru musí krom pohledných klíčových hráčů (dle vytříbenosti diváka, že ano, u mě mladý vyhryz ani neforemný kolohnát nezabodovali, ale budiž) nabídnout lákavé exteriéry, bohémskou atmosféru a prozářenost vehementně protlačovanou aureolou tzv. "užívání si"... Pro silné žaludky pokrokového "queer" diváka jsou však již přichystány nadstandardní bonusy nechutných podrobností v prodlužovaných scénách bez zatmívaček, o kterých si příznivci náklonnosti k opačnému pohlaví mohou nechat tak akorát zdát... Ovšem přispěvatelům zde se v rámci tolerance nic neekluje, nikdo nepodotkne, že za nástup demoralizace nesou po společnosti odpovědnost rodiče, ti dva úpadkoví, kouřící sádroví ježci, kteří mimo jiné i přijímáním zvrácených individuí pod svou střechu zaseli do podvědomí syna myšlenky, jimž příhodné podmínky daly (ne)přirozeně vzklíčit... Místo podivu nad současným stavem věcí se dočítám o tělesných a duševních krásách, osvobozených od předsudků a hledání identity... inu, každému co jeho jest, ale já se možná nechci dožít recenzí rozplývajících se nad pedofilním vztahem, nazvaným úžasnou romancí... Nemyslitelné? Asi jako dnešní příběh v době, ve které se měl odehrávat. Dejme tomu jen trochu času a masáže a coming out bude! Což mi ještě připomnělo nebohé zprzněné ovoce, které si odbylo premiéru nové úchylky, protože zvrácenostem se přece meze nekladou. Přesto, nebo právě proto, že se jedná o zástupce rostlinné říše, postrádám protestní reakce Zelených, Greenpeace nebo aspoň Broskve v tísni! ()
Když by se film vezl celkově na podobné vlně, jak tomu bylo v jeho poslední třetině, tak by to byl pro mě nezapomenutelný zážitek - bohužel působivému závěru předchází pocitově velmi zdlouhavý "prolog", který mi to svým impresionistickým až poetickým rázem opravdu dělal těžké ke sledování. Hereckému obsazení nemám co vytknout - Chalamet a Hammer měli mezi sebou potřebnou chemii a věřil jsem jim to. Trochu ale tápu nad tím, jak je možné, že film získal Oscara v kategorii Nejlepší adaptovaný scénář - osobně bych totiž film zkrátil alespoň o dvacet minut a přidal bych na gradaci děje. Na jednu stranu chápu úmysl tvůrců, co se pozvolného vyprávění a zrodu křehkého vztahu mezi dvěma lidmi týká, avšak jako divák jsem to měl prostě namáhavé v rámci udržení pozornosti. Vrchol filmu tvořily pro mě bezpochyby scény z posledních společných dnů Elia a Olivera a závěrečný rozhovor mezi otcem a synem. U tohoto filmu na jednu stranu chápu všechen ten povyk a pozitivní reakce, proto mě na druhou stranu o to více mrzí, že se nemohu připojit k nadšeným fanouškům a obdivovatelům tohoto filmového kousku. (P.S. Třeba se k filmu vrátím po přečtení knižní předlohy a vše přehodnotím!) ()
Hm, ehm, achjaj...Later! ()
Academy Award 2018 nominee. Nejméně nápadný film letošních Oscarů, zároveň jeden z nejkrásnějších. Po tom floutkovi z Lady Bird mi pomohl vzít na milost Timothéeho Chalameta, který je jako citově a sexuálně nejistý puberťák skvělý. Naopak jsem měl potíže s Armie Hammerem. Jak tu všichni obhájci tohoto filmu píšou, že si zasloužil oscarovou nominaci za vedlejší roli, osobně mi přišel trochu prkenný a hlavně nevhodně starý, Chalamet klidně mohl hrát jeho syna a divný by mi to nepřišlo. Ale to je asi jediná výtka. Nádherná atmosféra léta v severní Itálii, přátelství, holky, kluci, antika, studium... prostě paráda. Ani mě nerušila stylizace do 80. let, není totiž nějak moc patrná, film se mohl klidně odehrávat kdykoli. A moc se mi líbila nenásilnost podávaného vztahu mezi oběma kluky, žádné tlačení na pilu, žádný homofobní prvek zdůrazňující mimořádnost queer tématu - je úplně jedno, jestli to jsou dva kluci, nebo kdyby šlo o dvě holky či kluka a holku. Dej mi své jménoje skvostný letní snímek, dějově nijak nevyčnívající, ale o to silnější - jednoduchý milostný příběh v tolerantním prostředí. Nic víc, nic míň. A jako takový za suverénních pět hvězd, protože sledování byla jednoduše pohodová paráda. ()
Měl jsem od toho vyšší očekávání vzhledem k zdejšímu vyššímu hodnocení. Avšak nechápu ho, ten film nemá žádný extra příběh. Někomu asi stačí letní atmosféra venkova a pomalý romantický příběh, ovšem nebylo to doplněno ničím jiným, ničím speciálním. Já se prostě nudil. ()
Jemný príbeh, ktorý je zasadený do dekadentného prostredia kdesi v Lombardii, má silne štylizovanú formu. Pomalým rozprávaním, zvýrazňujúcim detaily, hovorí o mladom chlapcovi, ktorý hľadá svoju identitu. Je to práve príjemné prostredie a určitá uvolnenosť, ktorá povyšuje príbeh o level vyššie. Znie to možno paradoxne, ale ukrutná stopáž sa mala prestrihať, lebo niekedy pomalé tempo posobí až zbytočne rozvláčne. Význam filmu je nesporný, gay komunita určite prežije iskrivú romantiku, nás ostatných to azda posunie k vačšej tolerancii. Lepši priemer. ()
Timothée Chalamet a jeho ztvárnění pubertálního chlapce nejistého si svou orientací, který se zamiluje do staršího stážisty je fajn, ale to je tak vše. Výkon úctyhodný, ale zbytek za moc nestojí. Lokace nezajímavé, děj prakticky žádný a 130 minut sám prostě neutáhne. Velikánská nuda… ()
Dva kluci v létě v osmdesátkách v Itálii. Jestli režisér není gay, tak jim jde aspoň hodně vstříc, protože ten mladší chodí furt nahoře bez. Ve vodě, v pokoji, v trávě, v lese. Mimochodem, skvělé fyzické herectví Chalameta. Je tak klackovitý, tak přítulný, otevřený, zranitelný, zraňující. Nebezpečný. Sobě i okolí. V nevyzpytatelném věku a rozpoložení, které znamená, že automaticky bude navěky popálen. I to, že popálí. ____ Skvělé scény s krásnou sochou vynořující se z hloubi zapomnění. Rozpomenutá, znovu uctívaná krása. Objev hebkosti broskve. Mohlo by to snadno působit sprostě, ale tady to spíš dojímá, jak se ten kluk za svou rozkoš stydí. ___No jo, no. Dva kluci v létě. Ale toho léta a té Itálie bylo moc. Zdálo by se, že těchto věcí nemůže nikdy být příliš mnoho, ale když jsou jen dekorativní a ne významové, tak znudí. Slunce svítí skrz listí stromů. Fajn. Ale nemusím to vidět v dlouhých, samou sebou se opájejících sekvencích. ___ Monolog otce v závěru? Dobrý. Dlouhý telefonát syna v úplném finiši? Ještě lepší. ___ Ale, kluci, máme tu i střihačské nůžky, víme, abychom tou nekonečně slunivou tetelivostí ve středu filmu nenudili ty ostatní. Kapišto? ()
Inteligentní dialogy, úžasná atmosféra, jemné detaily v práci s ostrostí záběrování, skvělí herci, nenucený děj, Sufjan Stevens... Tady se to všechno sešlo a dalo vzniknout nečekaně subtilnímu příběhu, který svou formou převyšuje většinu toho, co dnes vidíme v kinech. Není to nejlepší film všech dob, ale je to prostě krásné... ()
Film, který ve mně po pár dnech dozrál. Zatímco po jeho skončení jsem měl pocit, že to přeci jen bylo trochu dlouhé a tím pádem už i roztahané, s odstupem desítek hodin ve mně sílí vděk za silný a ucelený zážitek, který se skvěle vyhýbá očekávatelným klišé (především neřeší téma homosexuality na projevech nenávisti vůči ní, ba naopak, závěrečný proslov otce hlavního hrdiny je neskutečně dojemný svým vřelým přístupem a pochopením) a disponuje fantastickým výkonem Timothée Chalameta, který ho zkušeně šroubuje až do posledního, nesmírně působivého a zdrcujícího záběru. Filmy řešící coming outy a homosexuální romance mě obecně už moc nebaví, protože jsou skoro vždy vystavěné na stejném principu a přinášejí tak stále ty stejné recyklované emoce. Call me by your name takový naštěstí není. 8/10 ()
Neupírám snímku jisté umělecké kvality a zdařilou atmosféru lombardského venkova, "kde zdechl pes" a v létě nemusíte dělat nic jiného než se válet u vody a přemýšlet o tom, s kým byste si vyrazili na taneční zábavu nebo se pomuchlovali. Ale druhá část filmu mě tématem již neoslovila a domnívám se, že byla zbytečně natažená. Oscarová nominace pro Chalameta je pravděpodobně omyl, anebo je udělena pouze za závěrečnou mistrně emocionálně procítěnou scénu. Za vrchol filmu považuji monolog Elieho otce - "Když to nejméně čekáš, příroda si lstivě najde Tvoji slabinu..." Slušný atmosférický snímek. ()
Klenot. ()
Postava Michaela Stuhlbarga (otec) mi pripomenula niektoré postavy Robina Williamsa (vľúdnosť, ľudskosť). A hoci som Sufjanov song Mystery of Love počula už viackrát a veľmi sa mi páčil, vo filme dostáva nový rozmer a ide o neskutočne krásny moment. Sufjanko, príjmi odo mňa tohto virtuálneho Oscara pre najlepšiu pôvodnú pieseň. (Lumiere - 27.5.2018) ()
Zdá se, že na mou osobu působil film Call Me by Your Name diametrálně odlišněji než na zbytek hodnotících. Statické záběry na slunnou Itálii přestanou bavit po pár minutách, přičemž i vztah samotný je jen lehce "naťuknut" a po většinu času spíše "klouže" po povrchu. Nicméně, na druhou stranu musím uznat, že snímek nabídne výborné herecké výkony herců Timothéa Chalameta a Armieho Hammera, což jde v ruku v ruce s přesvědčivě nastíněnou Itálií v roce 1983 a výborně zvoleným soundtrackem. Bohužel, kromě těchto elementů snímek Call Me by Your Name vážně nenabízí nic inovativního či převratného. Škoda. „Call me by your name and I'll call you by mine.“ ()
Možná nejlepší love story, kterou jsem kdy viděla. Nesnaží se totiž příběh dělat složitějším, ukazuje fáze zamilování bez jakéhokoliv dalšího dějového bullshitu a vypráví skrze Eliovu klackovitě upřímnou tělesnost. Elio. Elio, Elio, Elio, Elio, Elio, Elio, Elio, Elio……… Oliver, I remember everything. ()
Asi je to trochu moje blbost, že jsem do tohoto snímku vůbec šel, nicméně nikdy mě nepřestanou udivovat nadšené ohlasy na tyhle nezávislé filmy. Ve snímku je až příliš artovosti a symboliky na to, aby vás Call me by your name alespoň na minutu (ale budu spravedlivej - třeba scéna ke konci otec / syn už k nějakému silnějšímu momentu měla už celkem blízko) dokázal emočně zasáhnout nebo nedej bože přiblížit nějakou reálnou podobu homosexuálnímu vztahu. A tak místo "nejkrásnější love story" (jak jsem se tu dočetl) jsem dostal brutální nudu, ve které jsem nevěřil vlastně ničemu. Místo nějakého hlubšího zabroušení do LGBT tématiky (ať už coming out, první vztah, potlačování sexuality, prostě čehokoli) se snímek zmohl maximálně na kontroverzi (třeba v podobně naprosto zbytečné scény s broskví - uf, ta mě tak nas*ala) nebo již zmíněnou artovost (ta mě taky se*e, ale to už je můj problém, no). A v neposlední řadě nemám rád filmy zaměřené na intimitu - sice tohle nebyl vyloženě "prosouloženej" snímek (jsou i horší), nicméně k soft pornu to už také nemělo daleko. Ale to už je zase můj problém... :) Upřímně mi to prostě nesedlo vůbec a čistě subjektivně bych dokázal uvažovat i o odpadu, ale z objektivního pohledu to přeci jen nějaké světlé stránky mělo (třeba herecké výkony či hudba) a ty oscarové nominace si to určitě nevycucalo z prstu. Ale mimo filmařských kvalit podle mě hrozná bída. PS. Taky mám trauma zážitek z kina, kdy jeden pán v půlce filmu vyběhl ze sálu se staženýma kalhotama v tangách, ale to jsem se snažil už fakt nepromítat do hodnocení, i když to je teda asi bohužel nejzapamatovatelnější zážitek z té projekce. Ale koukám, že už je nejvyšší čas to tady radši zabalit, takže za mě dvě hvězdy (se zavřenýma očima). ()
Věřte mi, že do tohohle filmu jsem se doslova zamilovala. Jestli vám moje slova nestačí, třeba vám bude stačit, že jsem ho viděla už třikrát a pokaždý se mi líbil ještě víc než předtím. Jeden z nejkrásnějších filmů, jaký jsem viděla. A to vám říkám jako někdo, kdo nekouká na romanťárny a když už, tak na ně většinou pěkně nadávám. Ale tohle byl úplně jinej zážitek. Není to klasickej romanťák, tohle je prostě mnohem víc. Všechno je tak intimní, jemný, opravdový a přirozený. Jako byste vytvořili film z pocitu nostalgie a melancholie nebo z nějaký dávný vzpomínky, která se vám najednou z ničeho nic vynořila v mysli. Protože přesně tak to působí. Tenhle film vás přenese do jinýho světa. Letní Itálie roku 1983, kde svítí slunce, je vedro a vy si čtete knížku na balkoně. V tu chvíli k vám do domu přijíždí někdo, na koho už nikdy nezapomenete. Příběh je vlastně strašně jednoduchej, dva chlapi se do sebe zamilují a to je v podstatě všechno. Ale přece je tak složitej a tajemnej. Myslím, že dokázal přesně vyjádřit složitost vztahů a lásky. Hudba krásná. (Chlapi taky.) Herecký výkony tak skvělý, že byste ani neřekli, že jsou herci. Zatraceně nechtějte po mně tenhle film popisovat, protože na to zkrátka nestačím a nemám potřebný slova. Jednoduše: nádhera a nostalgie. A taky jeden z mála filmů, kterej se mi film líbil víc než kniha. Hodnocení: něco, co mi zůstane v mysli navždycky/10 ()
Reklama