Réžia:
Édouard DelucKamera:
Pierre CottereauHudba:
Warren EllisHrajú:
Vincent Cassel, Tuheï Adams, Malik Zidi, Marc Barbé, Samuel Jouy, Scali Delpeyrat, Pernille Bergendorff, Pua-Taï Hikutini, Ian McCamy, Michèle Clément (viac)VOD (2)
Obsahy(1)
Nekompromisný vizionár Paul Gauguin opustí Paríž, rodinu i priateľov a v roku 1891 sa usadí na exotickom ostrove Tahiti, aby tu v divokej a nepoškvrnenej prírode.načerpal inšpiráciu pre svoje obrazy. Zdanlivý raj sa ale mení na miesto samoty a chudoby, na ktorom Paul zápasí s podlomeným zdravím, odmietnutím i pochybnosťami. Ale taktiež sa tu stretne s krásnou domorodkyňou Tehurou, ktorá sa stane jeho ženou i múzou. Film Edouarda Deluca je výpravnou, pritom však meditatívnou sondou do duše vášnivého a problematického génia. (Film Europe)
(viac)Recenzie (55)
Pomalé melancholické dílko mající velké plus v atraktivní lokaci Tahiti a skvělého výkonu Vincenta, jeho Gaugain byl perfektně problematický, tu nejistý, tu zuřivý tu štastný tu ne, radost na ty jeho emoce koukat. Jen z tohoto filmu vychází jeho obraz dost negativně, zvláště třeba ve vztahu k jeho početné rodince, o to víc jsem byl překvapen když jsem si na Wiki přečetl že to bylo spíše naopak a jeho manželka zvesela utrácela jeho nemalé peníze a když dostal padáka okamžitě vzala roha i s dětma.....no nejen u nás je to někdy s pravdivostí a přesností u autobiografických filmů ošemetné. Jinak ale krásný film a kdyby někdo z jeho vrstevníků tušil jaký budou v dnešní době lidi utrácet za jeho obrazy obrovský prachy....ty jejich obličeje bych chtěl vidět :-) ()
Gauguin je takovým typickým festivalovým filmem. Namísto příběhu tu máme poetickou koláž z Gauguinova života na Tahiti. Jeho pobyt na exotickém ostrově není pojat vůbec romanticky, nejsou tu žádné působivé scenérie nebo dlouhé záběry na přírodu a divoké domorodky, jako zdroj inspirace. Celý obraz je spíš posmutnělí, lehce melancholický, jako opuštěné letovisko po letní sezóně. Casselův malíř nemá mnoho sil, je křehký duševně i fyzicky a ať nepůsobí jako egoistický bohém, stejně myslí převážně na sebe (raději barvy a plátno než nakrmit a obléct ženu). Gaugein je tu vyobrazen jako niterný člověk, který chce malovat, ale není schopen ničeho jiného - pracovat, starat se o rodinu. A ač se film příliš nedrží faktů, je v mnoha ohledech přínosný. Pomalu plynoucí (ne)děj do kulis Tahiti zapadl výborně. ()
Vincent Cassel jako malíř Paul Gauguin během svého pobytu na Tahiti - podle jeho obrazů, které jsou plné barevné exotiky s nahými domorodkami jsem čekal něco pozitivního, ale dostala se mi depka o zoufalcovi, který do Polynézie utekl v domnění, že tam nebude potřebovat prachy jako v civilizaci a bude se stoprocentně věnovat jen umění. ale kapku narazí na realitu. ()
Pocitový film, který vám podprahově zprostředkuje pocity ve své době velmi neprávem neuznávaného umělce, který doufal v uznání, ale za života se ho nedočkal. Jeho vůle, přístup k umění, talent, vlastní cesta navzdory všemu a všem, naděje i příchod nevyhnutelné existenciální zoufalosti ze života, to vše a přitom ty hlavní pocity vlastně beze slov, jen s atmosférou, mimikou (ne)herců, kulisami Tahiti a omračující náladou, která vás zasáhne přesně v rytmu filmu a života Paula Gaugina na Tahiti. Je pravdou, že některé prvky ze života Gaugina nejsou úplně zmíněny, ale myslím, že to tvůrci udělali úmyslně, jejich hlavním záměrem bylo zprostředkovat příběh umělce, nikoli biografii. Jeden z mála filmů, kde když umělec maluje, máte pocit, že tu atmosféru tvořivosti takřka cítíte. Vincent Cassel a Tuhei Adams jsou ve svých rolích naprosto skvělí. 85% ()
Žádná super zábava, ale oceňuji snahu o autenticitu a reálnost bez zbytečných amerických manýrů a dějových přikrášlování. Tedy to co by člověk měl očekávat od životopisného filmu. Toto je splněno. ()
Jemné, poetické, málomluvné. Dechberoucí výkon Vinceta Cassela a překrásná hudba. ()
Vzhledem k tomu, že sám studuji malbu, na tenhle počin jsem se obzvlášť těšil. Čekal jsem výpravný film s podmanivou hudbou a působivými záběry na scenérii exotického Tahiti. Místo toho jsem dostal zoufale nudnou (výpravou spíše televizní) sondu s mdle unylou hudbou do bídou zmrzačené mysli bohéma, kterému se nechce makat a myslí si, že na Tahiti mu budou padat do huby pečený holubi, ale nakonec tam nedokázal najít ani kokos; hlavně, že kvůli tomu opustil ženu, děti a přátele. Vincent Cassel vypadal, jako že natáhne bačkory dřív, než ta vleklá nuda skončí. Byl jsem na tom bohužel v kině, kde se to nedalo přetočit, takže jsem trpěl úplně stejně, jako Gauguin. Ten si tam našel hnusnou domorodku, kterou namaloval 40x jinak, a když to od něj nikdo nechtěl kupovat, protože v té době se nejednalo o nic převratného, tak si zase sbalil svejch 5 švestek a vrátil se do Paříže, kde ho živilo ministerstvo pro asociály. To ale všichni víme, takže se nejedná o žádný spoiler. Vzhledem k tomu, že to zas až takový "génius" nebyl a jeho tvorba začala být cenná hlavně tím, že se dochovala a získala historickou hodnotu, žádnou zvláštní euforii jsem bohužel při těch několika málo nepovedených záběrech, kdy tvořil, neprožíval. Cassel totiž držel štětec jako stará pana pinďoura, čehož si režisér Edouard Deluc buď nevšiml anebo mu to naopak poručil pro efekt. Navíc se vůbec nedozvíte, proč maloval, jak maloval, čím maloval, jak si míchal bary, kde na ně bral, jaká plátna používal, zkrátka nic, proč jsem na film šel. Zdejší vysoké hodnocení opravdu nechápu. Jednu hvězdičku dávám za výdrž Vincenta Cassela, kterej to natáčení nakonec přežil až do konce. ()
Kapitola ze života Paula Gaugaina, která velmi hloubavým a chmurným stylem mapuje jeho život a především milostný vztah na Tahiti. Sledování exotického životního osudu je maximálně zajímavé, leč svým stylem poněkud hůře stravitelné. ()
Nebolo to také zlé. Pripadalo mi to dokonca menej zmätené ako novší počin At Eternity's Gate. Chybou bolo, že film takmer ani nepôsobil ako keby mal byť o maliarovi, ale o milostnom trojuholníku. Rovnako sa nevenoval jeho psychike a problémom. Nebolo z neho cítiť to utrpenie a žalostný stav. 6,9/10. ()
Vincent Cassel bol skvela volba režiserskeho novačika Eduarda Deluca.Dôležitu rolu vo filme hra aj tahitska priroda.V niečom štyl ktory Deluc zvolil pripomina rukopis Terenca Malicka.Gauguin nie je nudny životopisny film ale putavo natočeny film o za života neuznanom trocha sebeckom maliarovi.8/10 ()
Přijel, namaloval pár obrazů a vodjel. ()
Jsi divoch, milý Gauguine. Jako my všichni. Jen ses rozhodl rozpomenout se na to. ()
40% - komentář 20ti slovy: Depka ve Francii, pohoda na Tahiti, pak depka na Tahiti a konec. Těžký život "umělce", pomalé a obrazy nic moc. Alespoň ta příroda. Souhlas s "Cinematrix". ()
Vincent Cassel má tvář van Gogha, také je k němu přirovnáván, jeho tvář jsem viděla v několika výtvarných dílech odkazujících na van Goghovy autoportréty. Takže mě tato skutečnost ve sledování filmu limitovala. Já jsem v Casselovi prostě toho Gauguina neviděla. A myslím, že když už se má točit film o takovém géniovi, pak není nutné ho stylizovat do role nešťastníka vláčeného okolnostmi. Pro mě je Gauguin člověkem, který si šel za svým, i když věděl, co všechno ztratí. Proč ho halit do závoje trpitele? Protože se to hodí jako kontrast k úchvatným exteriérům? A proč ukázat jen dva nebo tři roky? Právě ten návrat do Evropy může mít ohromný emoční potenciál, protože víme, s jakými peripetiemi se Gauguin v kontextu rodiny i tvorby potýkal a jak moc se mu po ostrovech stýskalo. Linka příběhu průměrná, vizuálně výborné. ()
Tahiti pod Gauguinovou rozervanou dusi velmi ztemnelo. ()
Gauguin jede poprvé na Tahiti, kde živoří a tvoří, přičemž divák trpí s ním, bohužel však většinou nudou. Idylka to věru nebyla, až na krátké štěstí s domorodou múzou. Když si prohlížím jeho obrázky plné barev, vidím tam víc vzrušení a děje, než v celém tomhle filmu dohromady. Famózní Cassel táhne umělecké hodnocení nahoru, ale stejně - vidět jsem to asi nemusel. ()
Přenádherná tahitská příroda. Uvěřitelný Vincent - hlavně v druhé polovině. Skvěle vybraná představitelka Tehury. Zajímavá hudba a nezvykle modromodré moře. Nedoporučuji životopisným hnidopichům. Doporučuji nespoutaným duším. ()
Je mi to ľúto, ale musím opäť konštatovať, že Francúzi vytvorili opäť len jeden z mnohých priemerných životopisných snímkov, ktorých točia hádam na tucty. Problémom vo všeobecnosti u Francúzov je to, že tie snímky netočia pútavo a k divákovi sa dostane minimum emócií. A tento film nie je výnimkou. Navyše trošku mi vadilo, že tu tvorcovia opisujú len istú časť životnej púte Paula Gaugaina. Našťastie obsadenie Vincenta Cassela bol dobrý krok a prírodné scenérie Francúzskej Polynézie ani nehovoriac. 55 % ()
Příjemný snímek, který zachycuje jedno období života tohoto malíře. A film je jako obraz, zaplněný spoustou krásně vypadajících obrázků a klidné tvořivé nálady. I když to ve výsledku alespoň z mého pohledu není takový zázrak, jaký jsem očekával, stojí za to tento film vidět. ()
Mistrovské dílo, V. Cassel v titulní roli - mistrovský výkon, kamera i scénář na úrovni. Hudba dokresluje filmový příběh. Snad jen by scénáři prospěla zařazení nějakých dramatických momentů. Dobře udělaný film.4* ()
Reklama