Réžia:
Ildikó EnyediScenár:
Ildikó EnyediKamera:
Máté HerbaiHudba:
Ádám BalázsHrajú:
Géza Morcsányi, Alexandra Borbély, Zoltán Schneider, Ervin Nagy, Tamás Jordán, Zsuzsa Járó, Réka Tenki, Júlia Nyakó, Itala Békés, Attila Fritz, Rozi Székely (viac)VOD (1)
Obsahy(1)
O tele a duši je nekonvenčná lovestory dvoch odlišne zmrzačených ľudí: starnúceho finančného riaditeľa bitúnku a mladej uzavretej kvalitárky mäsa. Obaja hrdinovia, ohromení zistením, že majú rovnaké sny, sa ich postupne pokúšajú spoločne plniť. Ľahko excentrická, taktilná i odťažitá romanca s prvkami každodennej drámy a čiernej komédie sugestívne tematizuje dualitu bdelosti a snenia, beštiality a humanity, duše a tela. Film, ktorý nenásilne spája chladné pozorovanie a nezvyčajnú emocionalitu, ťaží z výraznej vizuálnosti: z precíznych geometrických kompozícií, neokázalého prelínania lyrickosti a brutality, symbolického využitia farieb i sústredenej práce s hercami. (Film Europe)
(viac)Recenzie (161)
Sladce unikavá i bolestně fyzická jateční romance, které dominuje plachá kreace Alexandry Borbély, klidná, úhledná kamera Máté Herbaie a schopnost vytvořit v prostředí, kde se zabíjí zvířata a porcuje maso až překvapivě křehkou a lyrickou atmosféru místa, v němž se potkají dvě duše. Dlouhá tvůrčí pauza Ildikó Enyedi se nejspíš lehce podepsala na lehčím zápolení s rytmem, ale tahle zdrženlivá rozprava o limitech těla a volnosti duše i tak patří k hlubokým zážitkům. ()
Oscar 1 nominace: Cizojazyčný film ... .... ... Zlatý Medvěd ()
Dlouho jsem o tomto filmu přemýšlel, protože na zažívání je poměrně náročný. Filmu musím uznat užasnou citlovost pro jedinečnost člověka a jeho potřeby milovat a být milován. Problém jsem měl trošiku s postavama, hrozně těžko jsem si k nim nacházel cestu. Naštěstí ten film pro mnně dozrál po jeho skončení mnohem více než během projekce, ale sledovat původem Čechoslovačku Alexandra Borbély, to byla učiněná radost. ()
Hodně těžký romantický příběh. Do hlavy obou hrdinů vůbec nevidíte. Jen pozorujete, jak se k sobě snaží dostat a jak jim to vůbec nejde. Do toho tvůrci nešetřili záběry z jatek, které bych si klidně odpustil. Chápu ale, že to představuje určitý odraz toho, v čem hlavní postavy žijí, a kde notně postrádají trošku toho lidského cítění. Závěr nicméně dokázal, že nemít tento film Alexandru Borbély, tak je minimálně poloviční. Ta se do své melancholicky smutné role vysloveně převtělila a udělala filmu velkou službu. ()
Svěží a v mnoha ohledech neotřelá romantická komedie, která nesází na prvoplánovou naivitu, nýbrž na neotřelé kulisy a humor, pomocí nichž vypráví sympaticky poetický příběh. Kdyby vám na konci ukápla slzička, nedivil bych se, Maďaři přinášejí jeden z letošních vrcholů žánru. ()
Síla. Ohlasy z Berlinale nelhaly. Prožitek hlavně fyzický. Příběhově dost absurdní, ale ve výsledku jde o myšlenkový a poctivý žánrový film. Maďarsko se poslední roky neuvěřitelně zvedá (Lily Lane, Saul Fia). [Aff, 2017] ()
Ujetá a krvavá romantická komedie. To řezání na konci být nemuselo. Jinak paráda. ()
Bizár jak sviňa, ale ten nápad! Takové filmy mají vyhrávat festivaly, takže jo! ()
„Tak... se zase uvidíme večer.“ Aneb na tom, co se vám zdá, nic moc není. Tedy alespoň do chvíle, než zjistíte, že přesně to stejné se zdá i někomu jinému...O těle a duši je opravdu netradiční romantika a nejen tím nadpřirozeným prvkem (mohli by to „fantasy“ z imdb přepsat i sem, ačkoliv je pravda, že časem se bez něj film dokáže obejít). Snímek si mě získával postupně, ale každou minutou intenzivněji, vlastně jsem to s ním měl podobně jako se samotnými hrdiny, ke kterým si také musíte nalézt cestu. Jejich vzájemné oťukávání bylo humorné, smutné, ale hlavně niterné, k čemuž přispívala i vynikající melancholická atmosféra. Nejde totiž o klasickou romantickou komedii, ačkoliv takové otázky u psycholožky, předehrávání vs. držení se plánu za každou cenu, hraní karet a další situace pobaví. A poučí, od teď k pornu už jen želatinové medvídky…pochopitelně z čistě „studijních“ důvodů, ehm. A konec je možná prostinký, ale ve své jednoduchosti krásný a pasující. Tak zas jednou nadhodnotím a těch slabších 5* přiklepnu. A moc rád. ()
Dokonalý festivalový produkt. Zlejme dokopy kúsok nereálna, synchronicitu snov a zranení, pridajme o vedro viac krvi ako zvyčajne, nejakú tú krádež tvrdolínu (nech sa festivalovo poučený divák trochen bojí, spomenúc si na to, čo sa dialo v Srpskom filme), plachosť a zvláštnosť správania a postupné zbližovanie. Pretrepať, trochu premiešať a medveď na kritikov, ktorí ostanú z tohto PAF, zaručene víťazoslavne vycerí zlaté zubále. ()
Maďarům nerozumím, ale jak je to na plátně, to je jiná!! Tohle byl mazec! Jemně náznakem bez zbytečných řečí. ()
Maďari to vždy na celej čiare vyhrávali v súboji o najbizarnejšiu kinematografiu. Toľko prazvláštnosti, koľko vyprodukovala rovina medzi Szegedom a Miskolcom, to sa vskutku nikde nevidí. Toto je ďalší dôstojný zástupca svojej krajiny pôvodu. Ako sa podarilo natočiť úchvatné zábery vysokej zveri, to naozaj netuším, ale fakt je to výnimočné. Zábery z bitúnka pre zmenu môže vegetariánska lobby použiť na svoju celosvetovú útlocitnú kampaň. Ústredná dvojica je trafená síce málo, ale presne... ()
Najs. Originálny príbeh, výborné herecké výkony a najmä pocit, že bojovať o lepšie zajtrajšky sa vždy oplatí. Stačí iba veriť v sny. ()
Amélie z masokombinátu. ()
Nádherná, pocitovo bohatá a hlavne netradičná vzťahová dráma. Láska dokáže vyrásť aj tam, kde by ju jeden nečakal. Len jej treba dať šancu. Stretnutie dvoch telesne či duševne zmrzačených ľudí tu predstavuje pekný poetizmus v podobe snového sveta, kde sú obaja normálni, silní a krásni, aj keď nie sú ľuďmi. Taký útek do niečoho lepšieho, veď predsa nie každý dokáže zapadnúť a udržovať štandardný spoločenský vzťah (na pracovisku napríklad). To ale neznamená, že sú horšími ľuďmi. Žiaľ nie každý ma pochopenie.... Jasný plný zásah. ()
Podle mě velmi dobrý film a zajímavý divácký zážitek (mj. i díky zvuku mluvené maďarštiny, která má něco do sebe). Mé výtky k tomu by asi byly jen čistě subjektivního rázu - ne zcela mi sedlo obsazení (Géza Morcsányi zabíraný zespoda během sexu mi přišel vyloženě nechutný a u Alexandry Borbély jsem pro změnu celou dobu nemohl rozhodnout, jestli se mi líbí nebo ne, protože v každé scéně vypadá jinak; stran jejich herectví ale asi nejde říct nic negativního), z děje bych klidně oželel tu dějovou linkou se společným snem (byť chápu, že je nedílnou součástí scénáře a jaksi vypustit ji by už z principu nešlo; osobně by se mi ten film ale prostě víc líbil zcela prost jakýchkoli nadpřirozených prvků) a místy se mi tam vkrádala lehká znuděnost, protože to úplně není můj cup of tea. Mimochodem nechápu, jak někomu můžou vadit ty záběry z jatek - těmto lidem bych doporučil ke zhlédnutí můj oblíbený snímek V roce se třinácti úplňky, to by teprve koukali, co se skutečně děje za zdmi jatek, haha. Film má kvůli tomu mimochodem vtipné upozornění v závěrečných titulcích: During the shooting of our film animals were harmed. But none of them for the sake of this film. We just documented the daily routine of a slaughterhouse. Opět se potvrdila schizofrenie moderních lidí, kteří konzumují maso, ale odmítají vědět o tom, co předcházelo tomu, než se k nim dostalo na stůl. Jaké odporné pokrytectví. ()
Presne pre toto mám rád európske filmy. ()
Velmi citlivé, excelentně sehrané a zrežírované, i když dějové zbytečně opatrné, nechávající diváka na pochybách, v lepším případě ho film nabádá k práci s fantazií či k jakémusi vlastnímu dokončení. Mezi kalužemi krve, jež jsou pro tyto lidi součástí zaměstnání, se odehrávají vcelku klasické kolegiální vztahy obyčejných lidí, se stejně laděnými starostmi. Kadeřnice, nákup, zhodnocení ženských postav, buranské vtípky, sem tam souboj s vlastním charakterem. Do tohoto krvavého koloběhu obyčejnosti a smrti vstupuje jedna drobná, na první pohled chladná, bytost. Striktně dodržuje předpisy i společenskou morálku, včetně nekompromisní upřímnosti, je to zakřiknutá Sněhurka postávající ve tmě...uvězněná, jako zvíře pár metrů od ní. Zakouká se do ní jeden tělesně postižený starý mládenec, který už vlastně ženy pověsil tzv. na hřebík. Mám tedy prostředí, muže a ženu, romance o nádherném, snovém souznění duší může v pohodě začít. [Filmový klub Citadela - Litvínov] ()
Tak zase iný milostný príbeh, na aké sme zvyknutí. Išlo to aj bez slovného humoru (ale našiel by sa), s notnou dávkou melanchólie, sympatickou herečkou a hercom v hlavných úlohách. Zasadenie do prostredia jatiek je len také zameniteľné pozadie, paralely, ak chcete, tu ale s témami filmu nájdete. Nenapadlo ma, že ma smerom ku koncu filmu začali napadať viaceré možné závery, čo je myslím pre romancu veľmi dobrá vizitka. No a osobne by som dal prednosť vlastnému zakončeniu, ktorého som sa vo filme nedočkal, ale potešil ma aj tento jednoduchý. Alexandra Borbély je na romantické filmy ako stvorená, snáď sa v tomto smere nájde pre ňu ešte podobne solídne napísaný scenár. ()
Jeden z mojich najsilnejších festivalových zážitkov vôbec. Čisté zábery na panenskú prírodu a ich dokonalé prepojenie na hlavných hrdinov. Originálne dialógy, snová atmosféra a v nej tiché pohľady dvoch ľudí, ktorí viac ako cez slová vzájomne komunikujú prostredníctvom svojich zlomených duší. Celú snímku sprevádza minimalizmus, vrátane hudobnej zložky. Tá vystúpi najmä v scéne, kedy sa v sále začali z kabeliek vyberať vreckovky. Bol to ten moment, v ktorom existujete len vy a plátno. Na ničom inom na svete v tej chvíli nezáleží, iba na príbehu, ktorý sa pred vami odohráva. Videné na AFF 2017. ()
Reklama