Réžia:
Woody AllenScenár:
Woody AllenKamera:
Gordon WillisHudba:
Dick HymanHrajú:
Mia Farrow, Jeff Daniels, Danny Aiello, Edward Herrmann, John Wood, Milo O'Shea, Dianne Wiest, George Martin, Van Johnson, John Rothman, Raymond Serra (viac)VOD (2)
Obsahy(1)
Skromná a nenápadná Cecílie pracuje v bistre a jej jedinou radosťou v živote je pravidelná návšteva kina, kde môže aspoň na chvíľu zabudnúť na svoj ťažký život a manžela, ktorý hrá hazardné hry a občas ju aj bije. Keď už niekoľký raz pozerá svoj obľúbený film Purpurová ruža z Káhiry, z filmového plátna sa jej odrazu prihovorí postava cestovateľa a dobrodruha Toma Baxtera... (STV)
(viac)Recenzie (163)
Oscar 1 nominace: Scénář ()
Na Allenových filmech nejvíc obdivuji jejich různorodost. Ačkoliv jsou všechny tvořeny ze stejného základu, každý je ve výsledku zcela odlišný. Stejně tak Purpurová růže z Káhiry. Krom vtipné romance plné dialogů o lásce, smrti a Bohu nám neúnavný jazzman tentokrát ukuchtil především krásnou poctu zašlé slávě kinematografu. Pryč jsou ty doby, kdy si lidé vážili každého vzniknuvšího filmu, v dnešní společnosti trpící všeobecnou bulimií jenom ta skutečně mimořádná díla nevyvrátíme ihned po zhlédnutí. Purpurová růže nás poklidně starosvětským tempem ukolébá do stavu dokonalé blaženosti, aby ve správný čas přišel zdrcující závěr, tvrdící dost nevybíravým způsobem "Tohle je realita!". Přičemž právě láska k filmu, k fiktivním příběhům je to, co hlavní hrdinku drží po celou dobu nad vodou. A nejen ji. Jde o ten nejjistější druh úniku. 85% ()
Co naplat, to, co nazýváme "fikcí" by nemělo být v reailitě a naopak. Jenomže to pokušení je tak neodolatelné :-) A také dráždí, abychom nakonec stejně zjistili, že to má být všechno stejně. A realita "nedotknutelná", je stejně nejlepší, tak co. JSOU I JINÍ CHLAPI JAKO TY? ()
Jedna z těch nejpovednějších veseloher od Woodyho Allena s výbornou Miou Farrowovou v hlavní roli. Jako její mužský protějšek vystupuje v roli filmového milovníka Jeff Daniels, a překvapivě působí v této pro něj nezvyklé úloze poměrně věrohodně. ()
║Rozpočet $15miliónov║Tržby USA $10,631,333║Tržby Celosvetovo $19,000,000║ ()
Film natočený v duchu 50. let obohacen strašně debilní zápletkou. Celé je to ale zábava a Mia Farrow je roztomilá, Jeff Daniels přesnej. Akorát když si vezmeme celkovou strukturu filmu tak mi tam extrémě nesedí ten konec, to Woodymu jaksi naprosto zbytečně ujelo. ()
Jeden z nejúžasnějších Allenových filmů - a paradoxně bych v něm bez znalosti režiséra nikdy nehledal právě Woodyho. Nádherná a téměř mysteriózní romantika a do puntíku přesné herecké výkony hlavní dvojice si mě do poslední minuty podmanily. Je mistrovský um rozesmát a držet divákův úsměv několik minut a o chvíli později ho upřímně rozplakat. ()
Celej film je postavenej na jednom napadu, ale v Woodyho rezii to proste funguje na vybornou. Prvnich dvacet minut je to takovy drama odehravajici se behem hospodarsky krize, takze jsem moc nevedel, co z toho nakonec bude. Jenze pak vylitne Jeff Daniels z platna a zacne naprosto kouzelna romanticka komedie. Vetsinu casu se sice dej vlastne nikam neposouva, ale tak nak to vubec nevadi. Navic Mia Farrow je tady naprosto roztomila a Jeff Daniels je v dvojroli uzasnej. Akorat me trosku zarazil zaver, precejen bych od takovyhle skoro az romanticky pohadky cekal nejakej veselejsi. ()
Parádní komedie opředená skvělými výkony Farrow a Danielse ... Zajímavé, že když Allen v nějakém svém filmu nehraje, je to hned lepší podívaná ... ()
Jako by se Allenovi zalíbil onen retro styl ze Zeliga. Purpurová růže z Káhiry je ale jiný film. Bohužel třetí Woodyho zcela nevtipný film v řadě, že by drobná tvůrčí krizička? Navíc mi zde chybí Woody jako herec. Originalita někdy není vše. ()
Další zajímavý kousek Woodyho Allena, který opět přináší něco originálního - námět, aneb filmová postava vystoupivší z plátna do reálného světa. Purple Rose of Cairo je milý, něžný snímek s dobrým, dobovým hudebním doprovodem a jako vždy kvalitními dialogy. Závěr je překvapivě docela zdrcující, ale myslím, že je zcela na místě, neboť díky němu divák lépe pochopí, že nejde jen o pohádkový výplod Woodyho fantazie, ale především příběh z drsného života jinak nevýrazné ženy středního věku, jejíž jedinou láskou jsou filmy. Jen mi tam chyběl sám Woody a jeho vtipné a/nebo filozofické průpovídky... 7/10 ()
Velmi sympatický film, vlastně jeden z nejlepších Woodyho Allena. Zatím nejlepší bez něj před kamerou, co jsem viděl. Velmi nápadité, přitom jednoduché. Chytré, ale ne namyšlené. Víc takových, Woody! ()
(1001) "Nemůžeš se naučit být skutečný. To je jako kdyby ses chtěl učit být trpaslíkem. Někteří z nás jsou skuteční, někteří ne." Jak sladké. ()
Laskavý pohled a nostalgické vzpomínání na svět, který zanikl anebo vlastně ani nikdy neexistoval. Přesto si ho každý z nás alespoň jednou vysnil a utekl do něj, byť jen na krátkou chvilku. Realita zdánlivá se pak zdá být více reálná než skutečnost sama. Může vzniknout nesmírně okouzlující, podmanivý a vzrušující svět podobně jako nám ho v Purpurové růži z Káhiry ukázal Woody Allen. Někdy přece není špatné (se) trochu (za)snít? Jen pak nezapomenout žít svůj život. ()
Jedná ze zásadních výtek filmových kritiků, kterou většina diváků nejen nesdílela, ale ani nechápala, směřovala proti odtržení filmového světa od skutečnosti. Film má reflektovat realitu všedního života a řešit reálné problémy, ne nabízet únik do světa iluzí. Naproti tomu diváci vždycky odpovídali, že všední reality mají plné zuby a do kin přicházejí snít a bavit se. Woody natočil zábavnou hříčku o filmovém průmyslu jako tradiční továrně na sny, kam se chodíme schovat před bídou každodenní ubíjející reality. Filmová postava se jednoho dne vzbouří a rozhodne poznat skutečné city a skutečný život a osloví divačku ve filmovém sále. Následuje romance jak z těch nejpokleslejších dílek červené knihovny okořeněná Allenovým ironickým nadhledem, která má ovšem pro vyznavače žánru červené knihovny poněkud bolestné zakončení. Purpurová růže je komedie, ale narozdíl od raných Woodyho dílek není založená na hláškách a bláznivých gazích. Milé obsazení, Woody už tady jasně dokázal, že jeho nejsilnější parketa je práce s herci a propracované dialogy. Celkový dojem: 85 %. ()
„Nikdo to nemá lehké. Není práce, byla válka. O I. světové asi nevíš.“ - „Bohužel mi unikla.“ Úvodních cca 20 minut je dost nuda, ale od útěku hrdiny z plátna začne být snímek opravdu hodně zábavný, navíc s funkční romantikou a satirickými narážkami na filmový průmysl. Scény s líbáním, startováním auta, návštěvou nevěstince, hudební vložkou v obchodě a novou postavou na plátně jsou velmi zdařilé, ale takových film nabízí celou řadu. A co víc, nahlíženo dnešní optikou, se zde Woody tím sledováním postav, které jsou nucené být divákům takřka neustále k dispozici, strefuje i do podstaty reality show. Jinak se celý ten nápad podařilo využít výborně a samotnou kapitolou je herecký výkon Jeffa Danielse Jen s tím koncem mám problém, k žánru filmu se zkrátka nehodí (ten chápavý závěrečný úsměv to už nevytrhne). Kvůli němu a výše zmíněnému začátku to tak budou „jen“ silné 4*. „Chceš mít pověst potížisty?“ - „Nemůžu za to!“ - „Když si nepohlídáš postavu, nebudou tě obsazovat.“ - „Hrál jsem ho tak věrohodně!“ - „Asi jsi to přehnal.“ ()
Je to zvláštní, uplynulo teprve pár měsíců od dob, kdy jsem se na filmy Woodyho Allena nedokázal dívat, a teď v nich spatřuji jistotu... nemusím se bát, že Allenův film bude nějaká blbost a to platí i Purpurové růže z Káhiry. Woodymu se podařilo skvěle odhadnout, jak by to asi vypadalo kdyby z filmového plátna vyběhla jedna z vedlějších postav. Je zábavné sledovat ty, jenž ve filmu zůstali a bojí se, že bude vypnuta promítačka a stajně tak je zábavné sledovat Toma Baxtera, který je dokonalým obrazem muže a se jí snaží zalíbit (a jak se zdá, jde mu to). Trochu horší to je s nesympatickou postavou hollywoodského herce Gila Shepherda, je totiž vypočítaví a sebestředný. Jediná jeho úloha ve filmu je zachránit své namyšlené ego. A to se mu bohužel podaří, přičemž pokazí... nebudu spoilerovat, prostě jen tento film je skvostem světové kinematografie a já bych Vám jej rád doporučil. ()
Skvělý námět, skvělá hudba, skvělý Daniels. ()
Scéna, kdy herci na plátně nadávají na poměry v Hollywoodu patří k absolutnímu vrcholu filmové tvorby - ústy postav jako bych slyšela samotného Woodyho. Navíc ta jemná ironie a roztomilé utahování si ze 100% klaďasů příjemně zalichotí. Woody umí svými komediemi tak nějak pohladit po duši, ale to už jsem tu určitě psala. Opět geniální... ()
Gudaulin to ve svém komentáři skvěle vystihl: Film má dle mínění kritiků „reflektovat realitu všedního života a řešit reálné problémy, ne nabízet únik do světa iluzí. Naproti tomu diváci vždycky odpovídali, že všední reality mají plné zuby a do kin přicházejí snít a bavit se.“ Mám takový pocit, že Woodymu Allenovi se tady podařilo (ač to může znít nemožně) natočit snímek, který obě tyto protikladné možnosti filmového umění kloubí dohromady. Hlavní hrdinka, pocházející z oné reality všedního života, chodí pro únik z něj sledovat svůj oblíbený film do kina a v rámci toho úniku náhle zažije ještě větší dobrodružství, než čekala a celý příběh představuje takovou pomyslnou cestu z reality do onoho úniku a nakonec i navrácení zpátky. Divák má možnost zažít ten únik s ní, ale zároveň se ještě před závěrečnými titulky nevyhne ani onomu návratu. Nejdřív jsem si během první poloviny filmu říkal, že originální nápad s vystoupením filmové postavy z plátna do reality určitě šlo rozvinout do množství dalších situací a nápadů, natočit to se svižnějším tempem, pohrát si s jeho komickým potenciálem víc, až mi postupně došlo, že to ale přeci v rámci osobitého přístupu k námětu nebylo Woodyho cílem! Také musím uznat, že v rámci těch pár motivů, do nichž svůj nápad Allen rozehrál, to rozehrál velmi pěkně, originálně a alespoň pro mě poutavě. Purpurová růže z Káhiry není ztřeštěná crazy komedie, jak by možná někdo dle námětu očekával, ale nese klasický Allenův styl tohoto období a navzdory fantasy prvku plyne jako konverzační hra s romantickou zápletkou. Kdyby v realitě někdy došlo k oživení fiktivních postav z filmu nebo literatury, s kouskem nadsázky se dá říct, že tento film by měl k takové realitě určitě mnohem blíž, než třeba Těžký život dobrodruha nebo Falešná hra s králíkem Rogerem (...určitě nic proti těmto filmům :o)). Jiní autoři by dopřáli zatoulanci na výletě užít si to cestou v každém druhém podniku po cestě a velké množství nástrah, Tom se cítí v nové situaci mimo plátno ztracen, jen náhodou přijme pozvání do bordelu, aby záhy poznal, že to není prostředí pro něj a mimo chvíle se svou partnerkou je nucen zažívat i znudění. Mír a civilizační pokrok překonaly dřívější problémy zakázaných lásek, ale zdejší hranice mezi dvěma takhle rozdílnými světy jasně naznačují, že nečekaný okouzlující románek může trvat jen dočasně. Autor dopřává své hrdince osud dlouho podobný červené knihovně, než se vzhledem k nevyhnutnému návratu do tradičních kolejí takto očekávaný happyend v poslední chvíli hroutí. Přesto lze říci, že ten krátkodobý výlet určitě stál za to... Nejen precizní výtvarní stylizací vzdává Allen krásný hold černobílým veselohrám pro pamětníky, postavy z plátna (zvláště ženské) promlouvají k tomuto světu značně teatrálně, v kontrastě k civilně ztvárněné realitě. Jako komedie to není příležitost k uchechtání, ale úsměv na rtech mě tu často provázel, ten film umí zahřát, okouzlit. Mia Farrow je (podobně jako celý film) ve své obyčejnosti opět úžasná, její výraz v závěrečné scéně v kině na mě obzvlášť zapůsobil. Allenovi se zkrátka povedlo vtisknout retro filmu s poctou jeho oblíbeným klasickým veselohrám nový rozměr a já jsem za tohle zastavení rád, dneska mi Woody po delší době tedy hodně sedl! [90%] () (menej) (viac)