Réžia:
Karel KachyňaScenár:
Karel KachyňaKamera:
Richard ValentaHudba:
Milan SvobodaHrajú:
Lukáš Vaculík, Markéta Hrubešová, Antonín Procházka, Zdeněk Martínek, Miroslav Moravec, Karel Šebesta, Ladislav Lakomý, Bohumila Dolejšová (viac)VOD (1)
Obsahy(1)
Začíná na podzim roku 1944 a jeho hrdinou je mladý český lodník Karel Svorník, který kotví s labskou vlečnou lodí u Drážďan. Společně se svým kamarádem Bohoušem prožívá na odstavené lodi naložené tabákem řadu milostných dobrodružství s německými dívkami a ženami. Jednoho dne se však Karel seznámí s mladou velitelkou Hitlerjugend Ulrikou von Polchow a dokonce si s ní smluví schůzku. Ačkoli vše začne a vyvíjí se jako další chvilkové dobrodružství, začne se mezi oběma mladými lidmi rodit hluboký cit, s jehož pomocí překonávají předsudky i hrůzy doby. Po krátkém období štěstí, které oba na lodi prožijí však jejich lásku krutě zasáhne válka. (oficiálny text distribútora)
(viac)Videá (1)
Recenzie (122)
Kachyňa bol nepochybne vynikajúci režisér, ktorý nakrútil viacero nezabudnuteľných filmov. Ale každý asi má právo vybrať si slabšiu chvíľku a on si ju vybral týmto filmom. Myslím, že základná chyba sa stala už pri výbere ústrednej dvojice. Markétino herectvo začína i končí u vyzliekania a Lukáš Vaculík ukázal, že dokáže podať aj oveľa horší výkon, ako v Láskach mezi kapkami deště. Takže po príťažlivom názve filmu už ostalo iba prázdno. ()
Mne sa táto love story s trpkým koncom páčila. Vaculík je fajn a Hrubešová je kočka. Vadilo mi jedine jej občasné škriekanie keď Kája potiahol koberec a potom sa dialo čo sa dialo. Atmosféra slobody na lodi počas vojny vonku mi veľmi imponovala. Cítiť, že na režisérskej stoličke sedel niekto pevný. Taktiež hudobný motív fajn. V tých Drážďanoch sa mohlo hovoriť nemecky, to je pravda. Taktiež až príliš melancholický záver mi nesedí, ale také kostrbaté 4* tomu dám. ()
Soudruzi těsně před pádem režimu divákům dopřáli erotiku, která se i dnes dá považovat za odvážnou. Markéta Hrubešová se ukázala kompletně nahá a příroda jí tedy nadělila. Obří poprsí a klín, který volal po depilaci. No, byla válka a zarůst ženské genitálie chlupem bylo něco naprosto přirozeného. Karel Kachyňa se trošku ztratil v těch tělesných křivkách tehdy mladinké herečky a jeho drama postrádá větší údernost, i tak si dal záležet na postupném vývoji vyprávění. Jelikož se zahleděl do Hrubešové, tak Lukáše Vaculíka už tolik nevnímal. Ten mu nabídl, že ukáže nahé pozadí. Režisér souhlasil, aby měl od něj pokoj. Většina děje je soustředěná na palubu a do podpalubí nákladní lodě, na které pracují dva čeští lodníci, Vaculíkovým parťákem je Antonín Procházka. Ti si ve složité době užívají s povolnými německými děvčaty, vedou si o nich deník a ve volných chvílích kradou tabák, který převáží. Jednoho dne se v blízkosti kotvící lodě objeví německá zrzka, která pozná sílu českého kance. A uhranutý lodník pranic nedbá na to, že je dcerou velitele zajateckého tábora a snoubenkou nacisty. Trochu filmu vyčítám, že tuhle hrozbu jaksi neuměl zhmotnit a na diváka nezapůsobil hrozbou těchto postav. Ladislav Lakomý navíc v roli velitele tábora působil až poměrně vlídně. Síla filmu spočívala v různorodých detailech a momentech, se kterými Kachyňa vždy uměl pracovat. Jeden z takových silných momentů představuje závěr, v němž náš hrdina v sutinách bombardovaných Drážďan pátrá po své ztracené lásce. A místo ní potkává její babičku. Kachyňa prostě uměl nenápadné scény rozvinout do působivosti. Tohle jeho milostné drama sice zůstalo oproti jeho jiným režijním počinům poměrně opomíjeným. O to víc si zachovalo svoji jedinečnou tvůrčí osobitost. 7/10 ()
Oznamuje se láskám vašim je žel film zcela průměrný. Na Kachyňu rozhodně velmi slabý. Přitom vychází z výborně napsané knižní předlohy... Právě knižní předloha je ovšem také kamenem úrazu, protože román (byť v tomhle případě jde spíše jen o novelu) je obvykle materiál pro filmové zpracování příliš obsáhlý a je nutné v něm rozsáhle škrtat a zachovat jen to nejpodstatnější. Co ovšem rozhodně ztratit nesmí, to je atmosféra a také zorný úhel vypravěče... Pokud autor scénáře knižní předlohu takhle razantně neprošktá a nezachová jen to skutečně podstatné, vznikne obvykle dosti únavný a klipovitý sled scén, často pouhých "živých obrazů", řazených za sebou takřka bez ladu a skladu. A přesně to se tu "podařilo". Ba co víc, tvůrci nejen že z předlohy dosti otrocky přebírají i mnohé okrajovější scény a motivy, dokonce mnohé další scény, dialogy a motivy přidávají, což už je úplně nepochopitelné... Nejen že tím děj ještě zahušťují ale navíc jej posouvají citelně jinam... V knize není ani výslech, ani rozhovor s otcem Ulriky, ani prohlídka lodi policií, ani blechy, ani sbírka podvazků, ani dopisy psané Ulrikou do Čech, ani Karlův telegram Ulrice, ani díky tomu informovaní rodiče... Co v knize naopak je, a to velmi silně přítomné, to je napětí, které by bylo možné vyjádřit pojmy "my" a "oni", "naše" a "cizí", v dané situaci vyšponované na maximum válečnými událostmi. Právě tohle činí z jinak vlastně poměrně banálního milostného příběhu v knize skutečné drama (samozřejmě spolu se závěrečným bombardováním). Přesně to ale také tvůrci filmu takřka úplně pominuli. Problém je přitom už v tom, že je film natočen prakticky kompletně v češtině, takže si divák vlastně vůbec neuvědomí že drtivá většina jeho dialogů by měla být pronášena německy. Tahle okolnost je mimochodem i nesmírně důležitá součást rozhovorů mezi Ulrikou a Karlem. Tvůrci filmu ji ovšem nahradili běžným milostným žvatláním s mnoha zdrobnělinami a dalšími krásnými nesmysly, které ovšem v dialozích vedených německy Čechem s rodilou Němkou v žádném případě nemají co dělat... Asi z obavy, aby film nevyzněl jako kritika socialistických poměrů navíc z filmu zmizely i různé "totalitní manýry", jakými je všudypřítomné špickování a z něho plynoucí strach, bdělá domovní důvěrnice, fakt že doma se říká něco jiného než na ulici, že lidé vstupují do různých organizací jen proto aby mohli jakš takš normálně žít, a možná právě proto se do něj naopak dostalo brutální násilí výslechu, protože to přece "Němci" v podobných filmech běžně dělají... Samozřejmě ano, není to úplný propadák, rozhodně neurazí ale také nijak moc nenadchne. Kdyby se to točilo o pár let později a v německo-české koprodukci, možná s jinými herci (v roli Ulriky by byla naprosto skvělá mladičká Julia Jentsch) a rozhodně i za jiné peníze, mohl to být film hodný nějakého toho zlatého lva či medvěda. Takhle je z toho spíše podivně nedotažený pokus, který si všichni pamatují hlavně pro na svou dobu nezvykle explicitní nahotu... Velká škoda... Přitom vyrovnávání se s vlastní bolestnou minulostí, s nacionalismem, s totalitním tlakem, hledaní obecné lidskosti, to všecho je stále velmi aktuální a bolestné... Celkový dojem: 65% Zajímavé komentáře: sportovec, Sfinkter, zelvopyr () (menej) (viac)
Nádherná, zářivá milostná romance v pochmurných, tíživých kulisách druhé světové války. Perfektně vykreslené myšlení a chování obyčejných lidí (zveličování postavení a významu německých oficírů, sex s dočasně ovdovělými paničkami za drobné výpomoci v domácnosti, šmelina, všudypřítomný strach a nedůvěra...), propracované zobrazení vztahů mezi Čechy a Němci, užitečný průvodce životem běžného člověka té doby. Chvílemi trochu těžkopádnější, snad i proto nadbytek nahoty, ale krásně vedené postavy ztvárněné Lukášem Vaculíkem a dokonce i ta v podání Markéty Hrubešové - a to už je tedy vážně co říct. Love story pro mě uvěřitelná, Ulričiny hysteráky přebíjela její inteligence a citovost, Vaculíkův Kája byl krásně hrdý, stál nádherně rovně a pevně na vlastních nohou, řadím ho nikoliv do stejného pytle, ale do malého, skromného pytlíčku s Brzobohatého Františkem z Všichni dobří rodáci. Finále silné, osobně si ho v sobě nosím od doby prvního zhlédnutí filmu, tedy zhruba od roku 1988. Není to Kachyňův nejlepší film, ale potvrzoval v něm opět to, co o něm už dávno všichni věděli, a sice že to byl režisér světového formátu. ()
Galéria (4)
Zaujímavosti (11)
- Natáčení probíhalo v Děčíně a okolí. Místo, kde se Kája (Lukáš Vaculík) poprvé setká s Ulrikou (Markéta Hrubešová), je tzv. Dlouhá jízda, která vede na Děčínský zámek, zatímco loď Káji kotví naproti Dolnímu Žlebu, dříve obci Dolní Grunt nad Labem, dnes části Děčína. (Pimburger)
- Tehdejší Rudé Právo nemohlo přenést přes srdce, že je to film o lásce mezi německou dívkou a českým klukem. Recenze nebyla pozitivní, přestože ve filmu v podstatě žádná velká erotika není - Lukáš Vaculík políbí Markétě koleno, dvakrát proběhnou nazí kvůli blechám, které ji kously, a to je vše. (hippyman)
- Režisér Karel Kachyňa měl málo materiálu na natáčení, proto se mohla každá scéna natáčet maximálně třikrát. (M.B)
Reklama