VOD (1)
Obsahy(1)
Paul-Andre je šarmantný a trochu nesmelý milionár v najlepších rokoch. Má všetko, po čom túži, okrem jednej maličkosti. Vlastnej rodiny. Rozhodne sa preto zaobstarať si ju, nech to stojí čokoľvek. Náhodou stretáva Violette, energickú slobodnú matku dvoch detí, ktorá sa musí poriadne obracať, aby uživila svoju rodinu a udržala si strechu nad hlavou. Paul-Andre sa nad ňou zľutuje a dá jej návrh, ktorý sa len ťažko odmieta. Zaplatí všetky jej dlhy za podmienky, že si bude môcť jej rodinu prenajať. Milionár sa tak ocitá v dome plnom chaosu, detí a každodennej reality. Prežije to? (Itafilm)
(viac)Videá (2)
Recenzie (23)
Jéé, a já si naivně myslel, že když je film prezentován jako komedie tak že bude vtipný. A on i vtipný je, dohromady tak možná i celých pět minut. To mi přijde na komedii docela málo, i když pravda, znám více amerických filmů, které jsou delší a ještě méně vtipné a také jsou to komedie. Tady je ale škoda, že romance se stala důležitější. ()
Mám trošku rozpolcený dojem z filmu - jakoby se nemohl rozhodnout, zda chce být bláznivou komedií nebo teen romancí a dost mě přechod mezi scénami rušil od celkového sledování. Dada fórky rodičů byly úžasné (Scéna s kalhotami byla jedna z nejvtipnějších scén roku), ale střídali se stále s vážnější vyprávěcí linkou. Každopádně ale určitě příjemně strávených 96 minut v kině. ()
Tohle je trefa do černého. Benoít Poelvoorde snad nejlepší komediální role hned po Nic k Proclení. Benoit hraje osamělého milionáře, který má vše krom rodiny a rozhodne si koupit právě ji a k tomu si vybere krásnou matku dvou dětí, která je tak trochu střelená, ale potřebuje peníze, tak na nabídku kývne. Beonít z luxusu se dostává do slabší sociální třídy a je to sranda téměř od začátku do konce. Beonít se pro podobné role narodil a zde má hodně prostoru a humor je využíván maximálně. Skvěle jsem se bavil a chci to hned vidět znova. Příběh****, Akce>Ne, Humor*****, Násilí>Ne, Zábavnost*****, Hudba***, Vizuál****, Atmosféra*** Napětí**. 8/10. ()
Dobrý námet, sympatická Virginie, ktorá si v rámci multi-kulti postarala o deti zo všetkých politicko-korektných kútov, okrem Číny, avšak ten romantický prvok tu úplne zlyhal. Pri všetkej úcte k hereckým schopnostiam pána Poelvoordeho, on sa do romantickej roly ani so zrelšou ženou už nehodí, pôsobí staršie ako je a skôr si ho viem predstaviť niekde v rade na penziu než ako lámača ženských sŕdc. ()
Tehdy 37 letá Virginie Efira - již lehce uvadající, byť stále přitažlivá milfka - je zde naprosto úžasná a především kvůli ní ten film stojí za vidění. Ona jako by si vyloženě vybírala role žen, které se zamilují do kuriózních protějšků (trpaslík, muž s Aspergerovým syndromem...), z nichž se podivínský milionář ještě jeví jako relativně nejvíc "normální" varianta (byť filmový Paul-André Delalande oplývá celou řadou skutečně výstředních rysů - nemá rád hezké počasí ani svou matku, je posedlý úklidem, a fascinuje ho představa konce světa). Její postava, Violette Mandini, je navíc v celém filmu asi nejvíc životná a uvěřitelná - kvůli zadluženosti neváhá krást v obchodě, otevřeně přiznává, že jí coby matce samoživitelce chybí sex, a ráda vykrajuje ze zeleniny roztomile kýčovité objekty. Postavy dětí zde jsou vykresleny vyloženě jen pár lehkými tahy, a pokud jde o hlavní postavu milionáře (v hereckém podání toho chlapíka s nezapamatovatelným jménem, kterého si pamatuji z diváckého hitu Zbrusu Nový zákon, natočeného ve stejném roce), s tím jsem měl největší problém, protože jeho postava je velmi nevěrohodná (a jen občas tam problesknou náznaky větší životnosti, jako když například označí Violettiny chudé příbuzné za "povaleče"), podobně jako celá ta nesmyslná zápletka o pronajaté rodině. Zdůvodnění jeho bohatství je zde podáno jednou větou (vyvíjel software, přesytil se a vše prodal, bez bližšího určení, co je tím "vše" míněno, kromě zmínky o jakémsi maskotovi), podobně jako vysvětlení jeho motivace pronajmout si cizí rodinu (neměl dosud čas založit si vlastní) - obzvlášť v tomto bodě mi ten scénář přijde hodně stupidní, protože i superbohatí a přepracovaní lidé "stíhají" vstoupit do manželství a mít děti - ty jsou v tomto filmu prezentovány jako největší štěstí a smysl života, proti kterému se staví nesmyslná kumulace drahých věcí (když Paul-André od pronajaté rodiny na čas odejde, jeho sluha mu navrhuje pro povyražení zakoupit si letadlo či balón). Když si však člověk odmyslí to, jak je celá ta výchozí situace nepravděpodobná, lze si ten film celkem bezproblémově užít, protože to ve výsledku není nic jiného, než klasický romantický příběh o tom, jak si k sobě dva rozdílné protějšky našly nakonec cestu, s morálním poselstvím o důležitosti rodiny navrch - potažmo lze na ten příběh i nahlížet jako na klasickou pohádku o tom, jak si chudá ženuška nabrnkla bohatého prince na bílém koni, byť oceňuji, že Violette zde není vylíčena jako zlatokopka, a scenárista si neusnadňuje práci tím, že by peníze Paula-Andrého řešily ve filmu všechny problémy, protože si to ve filmu výslovně zakáže, a tak například místo aby se všichni vozili v jeho limuzíně Maybach 62 [V240] s vlastním řidičem, usedá celá rodina do Violettina stařičkého Citroënu Visa - na podobných detailech je ostatně ve filmu vystavěna většina komiky a za mě to funguje, ti Francouzi tohle prostě umí a skvěle jsem se u toho pobavil. Konec je sice dokonale předvídatelný, ale přesto jsem za něj byl rád, protože jiný závěr by se ani k takovému filmu nehodil a zkazil by tu celkovou pohodovou atmosféru, kterou je ten film prostoupený. Když to šlo v kinech, nějak mě to minulo, ale o to víc jsem za objev toho filmu rád, a hodně mě potěšil. Pro frankofilní diváky či fandy Virginie Efiry je tato komedie sázkou na jistotu. () (menej) (viac)