Réžia:
Lukáš BulavaHudba:
Jake StarkHrajú:
Miroslav Táborský (rozprávač), Petr Svoboda, František Fuka, Ondřej Neff, Dana Hábová, Roman Holý, Zdeněk Troška, Jiří Zídek, Lukrecius Chang, Václav Šimáček (viac)VOD (2)
Obsahy(1)
Celovečerný dokument s hranými scénami Králi videa podrobne mapuje scénu dovozu, kopírovania a dabovania západných filmov v socialistickom československu a okrajovo aj v Poľsku a Maďarsku. V dobách, keď bolo nemožné zohnať filmy západnej produkcie do oficiálnej distribúcie, jestvovali skupiny ľudí, ktoré dovážali, amatérsky dabovali a distribuovali medzi ľudí nahrávky týchto filmov na VHS páskach. Dokument však sleduje aj linku „spravodlivosti“, policajtov, ktorí mali za úlohu týchto pirátov a dabérov chytať. V dokumente vystupuje množstvo známych mien vtedajšej videoscény, z ktorých sa neskôr stali publicisti, režiséri, speváci, prekladatelia, majitelia videopožičovní. Okrem rozhovorov dokument ponúka aj množstvo hraných „retro“ scén, aby si ľudia, ktorí tú dobu nezažili, vedeli predstaviť ako to všetko fungovalo. V neposlednom rade by sme chceli týmto dokumentom vzdať poctu všetkým tým „Anjelom kultúry“, aj vďaka ktorým sme mohli vyrásť a začali milovať film. (Continental Film)
(viac)Recenzie (222)
Velká paráda! Chvílemi jsem měla husinu, protože tu dobu pamatuju. Několik kazet s rychlodabingem jsme na konci 80' doma měli a já je milovala. Díky za tu připomínku. 90% ()
Řekl bych vám, ať všichni okamžitě zamíříte do nejbližšího kina na dokument KRÁLOVÉ VIDEA (2020), který je strhující, zapálený, poučný a hlavně vtipný. Lepší dokument o filmu v našich kinech nebyl od... Vlastně mám dojem, že lepší dokument o filmu v našich kinech snad ani nebyl. S velkým vhledem i humorem přitom vypráví ne jeden fascinující příběh, nýbrž hned tři: příběh videokazet a jejich českého amatérského rychlodabingu, příběh porevolučního filmového pirátství - a nakonec i příběh, jehož hrdinou je rovněž film samotný, příběh současného druhého života těchto bizarních nahrávek. ___ Zasvěcení diváci se možná dojmou a ti nezasvěcení se budou chtít stát zasvěcenými, zatímco smát se mohou všichni. Absurditě produkčních podmínek, konkrétním dabingovým řešení, obskurní vynalézavosti - a tak trochu i některým těm filmům. Zdaleka totiž nejde jen o film pro nostalgiky, co v dětství koukali na videokazety s amatérským rychlodabingem. Vím to docela jistě, protože já v dětství na žádné videokazety s amatérským rychlodabingem nekoukal. ___ No dobře, řeknete si možná, ale když já fakt nenacházím potěšení v těch žánrových škvárech, které se tehdy dabovaly a pirátily. A víte co? Je to fuk, protože KRÁLOVÉ VIDEA jsou ze všeho nejvíc o lásce ke kinematografii a její pohlcující síle. Jsou o ní ostatně tak moc, že jejich tvůrci občas zapomínají, že úmysly jejich hrdinů často neměly s ušlechtilou cinefilí mnoho společného. Ale na to mají občas tendence zapomínat i lidé, co jim šli po krku, protože na ty filmy koukali taky. ___ A proč ten podmiňovací způsob v první větě? Inu, opravdu bych vám rád řekl, ať na KRÁLE VIDEA okamžitě jdete, jenže v řadě případů prostě není kam. (Navzdory skvělým recenzím a vřelým diváckým ohlasům.) Takže pište svým kinařům, ať je neprodleně nasadí, protože podobné projekty je třeba podporovat a o podobných projektech je třeba mluvit. Už jen z toho důvodu, že je tak parádní sledovat, když se nakonec povedou. Doslova z fanouškovského nadšení vydupaní KRÁLOVÉ VIDEA se nakonec povedli víc, než se po prvních ukázkách před několika lety kdokoli odvažoval doufat. ()
No vida, na počátku zájmu jednoho z tvůrců o rychlodabing bylo to, že se těšil na kazetu s Vinnetouem. Nestává se tak často, že by filmoví fanoušci natočili film pro filmové fanoušky, navíc s jejich finančním přispěním. Je jasné, že nikdo z tvůrců rychlodabingu nechtěl "svrhnout socialismus,", ale vše, co bylo s tehdejším režimem v rzporu, v podstatě protirežimní bylo. Je dobře, že Hejma a Neff k nám kdysi přinesli západní kulturu, když teď dělají spíš opak. Rychlodabing považuju za bizarní a v podstatě ho nemám rád, ale tenhle dokument jsem si užil velmi. 90%. ()
Drvivú väčšinu tých filmov som prvýkrát videl práve v týchto verziách s týmito rýchloprekladmi. :D ()
Králové videa balancují mezi svižně navozenou retro atmosférou ve stylu King Skate a poloamatérským fanouškovským filmem z YouTube. Občasné technické nedokonalosti, ať už obrazové či zvukové, však ani moc nevadí, spíše podtrhují punkovou zapálenost do tématu i často spornou kvalitu zmiňované produkce. Fanoušci Arnieho, Slye, JCVD a dalších, převážně akčních hvězd si díky množství pečlivě vybraných hlášek z rychlodabingu přijdou na své. Výsledek však není zaměřen jen na úzkou cílovkou geeků, nýbrž dokáže poutavou kombinací mluvících hlav a ilustrativních záběrů z nadabovaných filmů přiblížit fenomén i někomu, kdo o tomto našem specifiku nikdy neslyšel. Osobně mě víc bavila první polovina zaměřená hlavně na osmdesátky, kdy se celá komunita rychlodabérů a videopirátů pohybovala na hraně (respektive lehce za hranou) ilegality – především se však jednalo o jakousi generační vzpouru vůči dobové šedi, proto se paralely s myšlenkovým podhoubím King Skate přímo nabízejí. Fanoušci si tedy zavzpomínají na staré zlaté časy, ostatní se mohou něčeho přiučit – za mě ideální kombinace a velmi podařené zpracování okrajového tématu. ()
Dobu rychlodabingu jsem naštěstí nezažil a jsem za to rád. Každopádně tento dokument jsem si užil i tak. Některé hlášky mě rozesmály a Hejma je sympaťák. ()
(3,9*) ()
Zdaleka nejlepší film, který má ve své filmografii zde na ČSFD Zdeněk Troška. ()
„TOHLE JE PŘÍBĚH TĚCH, DÍKY KTERÝM K NÁM TENKRÁT PRONIKALA ZÁPADNÍ KULTURA…“ /// Dokument pro „znalce“, tedy nás, kteří onu dobu prožili se vším všudy. Tedy i s rozklepaným obrazem, kterýmu občas vévodila (třeba) modrá, hučícím zvukem a HLAVNĚ (skvělým) rychlodabingem. To bylo milé děti asi takhle… Vzpomínky a vtipný historky z natáčení soudobých „dabérů“ vás provedou počátky pirátsví v našich končinách až po konec – videokazet. Oprtavdu dokument od filmovejch fandů pro filmový fandy! Díky! /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Pamatuju dva druhy videokazet. 2.) Vím kdo řekl: „Upusť páru Bennette!“ /// ()
Je to romantika. Sledovat totalitní střípky podloudného fandovství, ryze amatérskou práci se zvukem a nadšené projekce modročervených pohyblivých skvrn, kdy je děj chtě nechtě záležitostí podružnou, mi přijde fascinující. Stejně jako to, že nešlo o souboj s režimem, ale jen o to vidět nejslavnější zámořské filmy, kdo v nich koho hraje a o co v nich jde. Onu dobu jsem těsně nezažil a k videokazetám přičuchnul až v době Intersonic v polovině devadesátek. Proto mi simultánní překlady, improvizované názvy slavných pecek nebo v jiných oborech úspěšní lidé, kteří vyprávějí o probdělých a "prodabovaných" nocích přijdou jako něco nepředstavitelného, jako něco, co se přece nemohlo stát. V době, kdy je většina sledovaných hitů k dispozici v různých kvalitách, na nosičích a streamech zároveň nechápu sledování podobných kousků jinak než jako raritu, s nadhledem nad nutností doby a nerozumím tomu, proč něco takového vidět bez ironie (viz finálních pár minut), ale každý ať si dělá radost, čím jen chce. Od filmu jsem ale přece jen čekal o chlup víc srandy a neopakovatelných zářezů od všech Huhňalů, Hrbolků nebo Podpantofláků. Část ze zákopového sledování výsledných audiovizuálních hrůz, kdy jde v prvním i druhém diváckém plánu o nejupřímnější underground, je tím, co film sliboval, že bude. Přerod do zprávy z plně rozběhnutých devadesátých let, kdy se natáčí kamerou v kině, už sem nepatří. Tady už nejde o pirátství z nutnosti, kdy vytoužený snímek nešlo vidět jinde a jinak, ale jen o to, že se nechce čekat na kazetu nebo televizi a to už je vážně jen o lenosti a dobrovolném prasení zážitku. Závěrečná třetina vůbec celý počin překvapivě razantně táhne dolů, protože s ní nesoucítím a z obrazovky jen zřídka sleze Pavel Hewlit s ukrutně nepříjemným projevem. Minimálně první polovina Králů ale nabudí touhu po časech, co se (naštěstí) nevrátí a chuť pustit si z libovolného zdroje nějaký krvavě béčkový flák. 70% ()
Pre mňa super dokument, ale divák narodený dajme tomu po roku 2000 ho asi alebo nepochopí (resp. ho absolútne nebude zaujímať), alebo si bude klopať prstom po čele (prípadne si pozrie len prvé dve minúty a potom ho vypne). Ja som bol v 90. rokoch puberťák a všetkým tým som si prešiel. Pirátske kazety s otrasným obrazom (kedy ste často nevedeli, na čo sa pozeráte) a úžasne príšerným dabingom jedného muža (výnimočne ženy), kedy autori často neovládali angličtinu (!), prípadne v pozadí zneli zvuky z kuchyne, kde manželka varila nedeľný obed (!!). Nasledoval nesmierne gigantický boom videopožičovní a napokon prišiel nevyhnutný, trochu trpký, ale logický koniec jedného neuveriteľného obdobia. Dozviete sa plno chuťoviek, zaujímavostí, pikošiek a zákulisných detailov a páčilo sa mi, že sa dokument pozerá (síce len okrajovo, ale aspoň niečo) aj na odvrátenejšiu stránku toho (peniaze, prípadne k téme sa okrem iných vyjadruje aj bývalý kriminalista). ()
"Rozhodně jsme se cítili, že prostě děláme něco, co by se tomu bolševikovi asi úplně nezamlouvalo, to jo. Ale to je tak celý." Mám radost z toho, že si kluci nehráli na žádný disidenty a taky z toho, že se klidně přiznali k nadstandardním výdělkům. Upřímnosti si prostě cením. A taky zajímavejch informací. Třeba o zdrojích kazet, z nichž jedním byl i Božský Kája. To bych nečekal. Pak mě bavily technický fígle, kterejma se například synchronizoval obraz se zvukem. Nebo informace o tom, že péčka dabovali němčináři za to, že se mohli kouknout. Jako zasloužilej nostalgik jsem si samozřejmě užil legendárních hlášek o strčení Jakešíčka do Kabrhelky, válel jsem se u naprosto vymyšlenýho textu u Mláďat a okamžitě jsem dostal chuť znovu se podívat na legendárního Dokončovatele. Mladší ročníky ho znají jako Terminátora. Rychlodabing je zkrátka legenda, která si svůj dokument zasloužila. Kdo ho nezažil, ten tohle nemůže docenit. Ale může se pobavit. ()
Na éru rychlodabingu nostalgicky nevzpomínám, protože mě vlastně zasáhla dost okrajově. Video jsme doma měli až někdy po revoluci a já si pamatuju, že tehdy jako dítě jsem na videu koukal spíš na různý Četníky, Fantomase, Šimona a Matouše, Fantozziho a podobný filmy, který byly nadabovaný možná ještě líp než originál. Určitě jsem teda viděl s rychlodabingem některý ty nejprofláknutější trháky typu Komando nebo Terminátor (Ukončovatel), ale v paměti mi to moc neutkvělo. Ale vzpomínám si, že třeba takový ty různý Policejní akademie, Smrtonosný zbraně, Rockyho a jiný filmy, který byly tehdy hodně populární, jsem viděl už normálně s profesionálnim dabingem někdy na počátku 90. let. A někdy v tom roce 1994 už vysílala TV Nova a Premiéra, kde občas šly docela slušný filmy. A pak jsme už měli doma navíc kabelovku a HBO, takže na videokazety se v podstatě jenom prášilo, protože nikdo na to nekoukal. Možná občas na nějakou srdcovku, ale určitě jsme doma nekoukali na filmy s rychlodabingem. Takže já jsem žil v domnění, že s rychlodabingem se skončilo tak někdy možná v roce 1992. Byl jsem teda hodně překvapenej, když v dokumentu řikali, že konec vlastně přišel až v době Cameronova Titanicu. Jinak nejvíc mě pobavila story o týpkovi, kterej neuměl vůbec anglicky, tak si prostě dialogy vymyslel a celej film opravdu nadaboval. Dobrý taky byly ukázky, jak se do dabingu dostávaly různý okolní ruchy. Třeba když tam jednomu dabérovi nadává manželka, že nevynes odpadky. To jsem se musel smát. Celkově se mi dokument líbil a občas mě i rozesmál, ale po filmech na VHS s rychlodabingem se mi fakt nestejská. ()
"Nikdo nebude strkat bejby do rohu." Několikrát jsem vyprskla smíchy nad kouzelností činů a sdílenou dětskou radostí pirátských kutilů. Zdařilý portrét pozoruhodné subkultury, s dramatickým obloukem, s různými vhledy, emocemi a edukací navíc. Díky za to. ()
Dnes, v době Netflixu, YouTube a Uložto působí naprosto přízračně doba, kdy koukat na zahraniční filmy v rozumné obrazové, zvukové a překladové/dabérské kvalitě, za rozumnou cenu a aniž byste se museli hnout z baráku nebylo ani zdaleka samozřejmostí. Informačně nabitý i zábavný dokument s velice příjemným odérem nostalgie a filmového fandovství, ve kterém nechybí velká jména českého rychlodabingu i ta zcela neznámá, spousta výživných ukázek a parádní hudební podmaz. Díky moc za ten stroj času, kluci, a teď šup natočit další dokument o videopůjčovnách! ()
„Tys ještě nevynesl ten koš?“ - „Počkej prosím tě, já to dodělám.“ - „Zase to budu muset udělat já.“ - „Prosím tě běž a nekaž mi to!“ - „Aby ses z toho neposral!“ Jenže ani podrážděná manželka nemohla nadšence rychlodabingu odradit od skutečně důležitého poslání aneb všechna práva ke kopírování jsou povolená…Edukační i zábavné. Jakože poslouchat osobité příspěvky rychlodabérů mě bavilo. Někdy byly ty jejich snahy opravdu hrozné (jak obsahově, tak intonačně či vůbec emočně), jiné z toho vycházely překvapivě docela dobře (pochopitelně, že laťka nebyla příliš vysoko…vlastně byla hodně nízko, ehm). Rychlodabing přes telefonní sluchátko, zuřivé vyzvánění nedočkavých fandů, Neffův pes dabující mlčícího vlkodlaka či Arnoldovo „f*** you“ pokaždé jinak, to je výčet alespoň pár momentek, které mě skutečně rozesmály. To nadšení, vymýšlení, fantazie, improvizace bez hranic a strašné podmínky („na koleni“) zaujmou, ale nostalgii vzbouzí asi už jen v jednotlivcích (ačkoliv Hejma to shrnul hezky). Za mě solidní 4*. ()
Rozhodně doporučuji srovnání min. se skvělým, o pět let dřívějším rumunsko-německým počinem Chuck Norris vs. komunismus, na který dodnes vzpomínám: https://www.csfd.cz/film/403788-chuck-norris-vs-komunismus/komentare/ *~ ()
Těžká nostalgie. Vrátilo mě to do blažených dob mého dětství. Výborné postřehy, i překvapivé informace. Přesto mi tam chybí zmíněn hlavní přínos rychlodabingu, kterým byly ty neskutečné hlášky, co v mém okolí zlidověly. Závěrečné komentáře o bláznech pobaví. Přiznání kriminalisty je pak taková třešnička na dortu. ()
K mnoha superlativům, které dokumentu právem náleží, chybí dodat už jen málo. Celku chyběl vysvětlující komentář někoho, kdo by byl schopný doplnit ty insiderské hlášky a fanouškovské nadšení, alespoň rámcově zhodnotil etapy celého toho fenoménu, přidal trochu čísel (atypem je Sněhurka ze 37., jinak se vybíraly vesměs americké a asijské filmy 60. - 90. let, porno bylo zřejmě německé, o jiné evropské filmy nebyl primárně zájem), srovnal s mainstreamovou scénou před a po roce 1989. Nějaké ty paradoxy, jak dlouho trvala distribuce nějakého konkrétního rychlodabingu ve vztahu k tomu, jestli (když) se film konečně dostal oficiálně ven... Je to moc hezký korpus, na kterém by se dalo pracovat dál a dál, ale už teď je jasné, že ta scéna byla s láskou připomenuta a naprosto stylově. Některé ty výpovědi mohou i vysvětlit, proč se tak zvrtla dramaturgie laciných DVD kolem roku 2010 nebo naopak připomenout klasické fóry z Troškova Slunce, sena. ()
V dobách, kdy začínaly uhelnatět plavuně, kdy si jeden mohl být stoprocentně jistý svým pohlavím, kdy negři byli ještě na řetězu, kdy mezilidský kontakt probíhal výhradně v reálné realitě a striktně přes analogové konektory, kdy se Aston teprve dostával k jádru pudla a kdy nás tu všechny manipuloval pouze jediný rudý korporát, se zrodila ďábelská magnetická páska, umožňující letmo nahlédnout do dekadentního bahna prohnilé imperialistické kultury. Náhle jitra přestala být až tak tichá, TASS ztrácel plnou moc cokoliv prohlašovat, z Elektronka se přes noc stal slizký buzerant a po zrnících Rubínech v leskymem potažených maloměstských socialistických obývácích se v dýmu deseti až třiceti najednou zapálených klejek začaly prohánět ikony kapitalistického úpadku jako Onan, Rambo, Rocky, Dux a Niňja, narušenci všeho druhu typu Krúgr, Forhís nebo Majer či pestrá plejáda rozličných nežádoucích copů, například Robo, Psycho, Maniac, Beverly hills, The, Karate atp. Ovšem mělo to jeden podstatný háček. Kromě základních zdvořilostních frází jako ¨"fick mich", "ich komme" nebo "spritz in mich rein" rozuměla většina zdejších násilně porušťovaných lingvistů leda tak velký zevní genitál a byly to pro ně akorát pohyblivé obrázky. A tak se náhle vyrojila partička nadaných simultánních překladatelů (Ondřejové, baba Hábová) či tragických simultánních prznitelů (většina ostatních), aby zprostředkovala všem těm lačným socialistickým divákům alespoň trochu toho porozumění v podobě mnohdy bizarního a intonačně retardovaného tlumočení do mikrofonu, narychlo spájeného nad sporákem z růžice konve a zvonkáče. No, co si budem. Žádný disent to rozhodně nebyl, naopak, byl to angažovaný třídní boj proti vran, supů hejnům kroužícím, odporné vykořisťovatelské nadhodnotě mrzkých kapitalistických distributorů pokleslé degenerativní zábavy a prachsprostý veksl, při kterém se frajeři slušně pakovali. Ovšem zasloužili si každou korunu! Ty jedinečné a neopakovatelné zážitky ze zpitých videokvartýrů a prvních blízkých setkání se Slájem nebo Árnym, které kokotavě parodoval ňáké huhňavé Brňák či karviňski gřus, už osmdesátkové (či dříve potracené) generaci prostě nikdo nikdy nevezme. My, bi až trilinguální a jinak jazykově čiperní seveřané, jsme navíc tenkrát měli oproti ostatnímu póvlu obrovskou konkurenční výhodu. Stačilo natočit anténu na Opole, Telewizja polska se nesrala nikdy a legendarne Kina nocne nám polovinu těch slavných filmow fabularnych už tehdy vzduchem smerfowala s dokonale profesionálním čteným dabingem Lucjana Szołajskiego czy Tomasza Knapika. A to byla kurwa inna kawa, jak ve qalitě, tak v překladu. Ale i tak je třeba takový Rambo v polštině pořád velmi obskurním a až kultovním zážitkem! Obywatel Bulawa nám z velmi nadějného tvůrce amatérského porna vyrostl v naprosto profesionálního a nápaditého dokundmentaristu a splácal téměř dojivý spektákl, který nejednoho obstarožního otyloně či právě přecházející samici donutí zamáčknout slzu nostalgie a později potracené degeneraci snad odhalí i kus téměř zapomenuté historie, kdy nás ještě neprogramovaly Tytrubka a Netflusy, ale stará dobrá analogová Studená válka. () (menej) (viac)