Réžia:
Stanley KramerScenár:
William RoseKamera:
Sam LeavittHudba:
Frank De VolHrajú:
Spencer Tracy, Sidney Poitier, Katharine Hepburn, Katharine Houghton, Cecil Kellaway, Beah Richards, Isabel Sanford, Roy Glenn, Virginia Christine (viac)VOD (1)
Obsahy(1)
Matt Drayton je redaktorom v denníku Guardian a jeho manželka Christina vlastní galériu umenia. Svoju dcéru Joey vychovali v liberálnom duchu, napriek tomu ich však zaskočí, keď sa ich dcéra chce vydať za doktora Johna Prentica. Jej nastávajúci je totiž čiernej pleti... (STV)
Recenzie (262)
Je to take naivne, z dnesneho pohladu tematicky snad uz trochu zastarale, ale od prvej do poslednej sekundy to stale bezchybne funguje a zaverecny Tracyho prejav ma dojal. Proste pecka, ktora stoji na bezchybnych hereckych vykonoch. 10/10. ()
100% Tenhle snímek mě tak fascinoval, že jsem jej do dnešní doby viděl už asi desetkrát. ()
Film, který už hodně zastaral. Jeho poselství je samozřejmě chvályhodné, ale jde se k němu až příliš nápadně a okatě, takže se nakonec nedostaví kýžený efekt - to se poté projevuje z závěrečném Traceyho monologu, který postrádá na údernosti a působí spíše nudně a zdlouhavě. V šedesátých letech možná pecka, dnes už jenom slušná konverzačka. Herecké výkony samozřejmě bez výhrad (Poitier se mi tady líbil mnohem více, než V žáru noci ze stejného roku, kde na mě často působil jako vyřezaný ze dřeva). ()
Ve stejný rok, kdy vychází Bonnie a Clyde, dílo Nového Hollywoodu, se objevilo i toto komorní drama Stanleyho Kramera, situované převážně do jednoho domu a jeho místností. Zazářily zde tři význačné hvězdy; Sidney Poitier z mladší generace, Katharine Hepburn a její milenec ve své poslední roli vůbec, výborný Spencer Tracy. Zato Hepburnové neteř Katharine Houghton ve své první roli svou afektovaností moc nenadchla, její Joanna mě spíš iritovala (za což zřejmě může i scénář) - jak si s obrovským nadšením balí kufry na deset let dopředu po jednom dni, kdy oznámila doma svatbu, to není možné snad ani pro tak mladou ženu. Kromě lehkého výbuchu na Tillie ani jednou neprojevila nějakou známku sebereflexe, takže v tomhle jsem stařecky konzervativního pana Draytona chápal. A i kdyby ne, stačí se zadívat na tvář Spencera Tracyho a bylo by mi to jasné - u něj hrají i vrásky. Závěrečný výstup (jenže byl i závěrečným výstupem v jeho kariéře a bohužel životě) neměl chybu. ()
Kvalitná Kramerová klasika snažiaca sa striafať do skrytého rasizmu liberálne orientovaných príslušníkov vyššej vrstvy.Dnes už nie príliš kontroverzná téma vzbudila v dobe svojho uvedenia náležitú pozornosť. U mňa skôr pozornosť vzbudilo priam božské ústredné herecké obsadenie, teda až na Katharine Houghton, ktorá je kvalitou ďaleko za trojicou Hepburn-Tracy-Poitier. ()
Klenot. Tenhle snímek je pro mě filmový klenot a to nejen pro úžasný scénář, zajímavé téma, svižné tempo, ale i to, jakým způsobem své role ztvárnili hlavní představitelé. Všichni býváme tzv. chytří, když udílíme rady druhým nebo když hodnotíme činy jiných. A jak nám bývá ouvej, pokud se v takové situaci ocitneme my sami. Ono je to zvenčí setsakramentsky jiný než zevnitř. Takže – voilà – pět hvězd! ()
Jako ze života! Parádní scénář a mistrovství pana Tracyho mě posílali do kolen, pusa od ucha k uchu a ke konci i slza ukápla. Báječní rodičové! ()
Nádherný, vřelý a proklatě moralistický snímek o chlapské tvrdohlavosti, rasismu a o síle ženské vůle. Má-li každý film, který je prostě totálně maximálně jeho, pak pro mě je to tento 42 let starý klenot americké kinematografie. Je v něm spousta pocitů, které jsem mnohokrát cítil, ale nikdy nikde nijak neprezentoval. Všichni se tam chovají tak idylicky a přesto tak typicky reálně - americky. Inteligentnější milostný příběh si nedokážu snad ani představit. Kam se hrabe Láska nebeská. Tohle je to pravé ořechové, co mi v tomto žánru až dodnes tolik chybělo. ()
Včera som sa dozvedel, že pred nedávnom zomrel Sidney Poitier, prvý nositeľ Oscara čiernej pleti. V minulosti som už o ňom čo-to pochytil (minimálne som ho poznal podľa mena), ale keď som si teraz zbežne prelistoval jeho filmový katalóg, zistil som, že som ešte nevidel žiadny film v ktorom hral. Aby som to napravil, presunul som svoje plány bokom a pozrel si film Guess Who's Coming to Dinner, ktorý ma z celého hercovho repertoáru zaujal najviac. A musím konštatovať, že ani trochu neľutujem. Samotný Sidney Poitier zahral svoj proťajšok výborne, nutno však povedať, že v porovnaní so svojimi hereckými kolegami nijak zvlášť neexceluje, nakoľko každý zo zúčastnených hrá viac než dôstojne. Herecké výkony sú prosto úžasné, no film našťastie nestojí len na nich. Čo je na ňom ešte dokonalejšie a dáva hercom väčší priestor vyniknúť, je scenár, ktorý (aj keď nie je bezchybný) svoju úlohu spĺňa stopercentne. Posolstvo, ktoré sa tvorcovia snažia predať dnes už možno nie je tak aktuálne, no stále je veľmi dôležité a nadčasové a dialógy, ktoré vo filme zaznejú je potrebné počuť. Celkom by ma zaujímalo, ako by film vyzeral, ak by obe rodiny neboli liberálne založené (asi veľmi zle), pravdepodobne by bol emocionálne ešte silnejší, ale zase by v ňom nebol ten Spencerov bravúrny, záverečný preslov. A ten stál vážne za to. ()
On byl black a ona byla bloncka. I koncem 60. let cosi zvláštního. On byl Dr., ona liberála dcerka, jejich budoucnost i tak vypadala na hovno... Velmi chytře napsaný film o tom, že můžete být sebevětší volnomyšlenkář a bojovník za rovnoprávnost, ale pokud si vaše děcko usmyslí, že si vezme černocha/bělošku, jdou všechny ideály stranou, protože víte, že svět je krutý a smíšená manželství to mají cokoli, jen ne snadné. Vztah Johna a Joanny je popisován jako SITUACE a jejich budoucnost jako logický PROBLÉM, který je potřeba vyřešít. Skvěle vymyšlené a zahrané postavy, kupa zajímavých myšlenek, které jsou aktuální ještě dnes. Ale ty dialogy zároveň až moc smrdí politickým manifestem - to mohlo fungovat tehdy, dnes to ale nestačí a hlavně závěrečná scéna jako vystřižená od Agathy Christie působí dost uměle (nehledě na to, jak se s ní legendární Spencer Tracy popasoval). A naopak musím pochválit strukturu příběhu, dávkování jednotlivých scén i práci s kamerou a scénou. Jo a i když to má v popisku komedii, je to hlavně drama. Toho humoru tam moc není - i když párkrát se určitě zasmějete. ()
Doslova a do písmene epesní americká konverzačka, v níž je každý dialog vybroušený a ostrý jako břitva. Výborný mix sociálního dramatu a romantiky z druhé poloviny 60. let velmi trefně problematizuje rasové problémy oné doby, když zpočátku ostentativně lpí na černobílé argumentaci, aby posléze skrze idealistický obrat došel k závěru, jenž je jasný každému rozumně smýšlejícímu člověku. Precizně vyprofilované postavy jsou sice z hlediska genderu pojaty možná malinko stereotypně (předsudek ženy jako citlivé bytosti, muže jako racionálně a pragmaticky smýšlejícího jedince), ovšem z hlediska dobové autenticity vpravdě celkem trefně. Hvězdou večírku je Spencer Tracy, jehož závěrečný výstup je trešničkou na přesladkém dortu. Takhle vypadá Film s velkým "F"! 9/10! ()
Film zabývající se toleranci k jiné rase člověka. Ano, každý si myslí, že je tolerantní a odsuzuje rasismus, ale jen do chvíle, pokud se to nedotkne přímo jeho rodiny. To je potom jiná životní zkouška ! To jde stranou veškerá ohleduplnost, přetvářka a vládnou pocity jaké lze vycítit jen ze slz a pohledů obou rodičů. A to jim dcera nepřivedla domů nějakého černocha-primitiva z pralesa, ale universitního profesora, mladého, vzdělaného a velmi příjemného zevnějšku. A přesto to bylo bolestné.... Rodiče skvěle zahráli Spencer Tracy a Katharine Hepburnová. V roli černého budoucího zetě se představil Sidney POITIER. Skvělý film ! Ten by se měl promítat znovu. ()
Film o rasismu, který se celkem snesitelnou cestou snaží ukázat, jakým směrem je možné se vydat, abychom svoje předsudky odsunuli a možná se jich i někdy zbavili. Spencer Tracy, Sidney Poitier a Katharine Hepburn podávají nádherné herecké výkony, jsou civilní a přitom dovedou předat snesitelnou cestou velké myšlenky. ()
No, tak to je velmi zajímavá otázka, která v tomto případě hraje velmi důležitou roli. Samozřejmě v sobě skrývá velké překvapení nebo dokonce šok. Sidney Poitier hraje mezinárodně uznávaného odborníka, kterého rodina jeho nastávající manželky přijala s velkými rozpaky. Rodiče nevěsty byly poměrně tolerantní lidí, ale jen do té doby, než je rasová otázka zasáhla osobně. Řekla bych, že tam byla i jistá dávka pokrytectví. Stále aktuální téma i v dnešní době. Rodiče si zahráli Spencer Tracy a Katharine Hepburn, byli velmi přesvědčiví a věrohodní. Naposled se zde objevili spolu před kamerou. ()
Prechválená konverzačka, ktorej námet mohol byť v 60. rokoch kontroverzný a posolstvo silné, ale dnes mi to už pripadalo hodne mdlé a prvoplánové. Dialógy, ktoré mohli byť v podaní hercov takej kapacity ako Katharine Hepburn (mimochodom, znamenitý výkon) úderné a britké, v skutočnosti nemajú žiadny spád a je dosť ťažké si nájsť nejaký pozitívny vzťah k postavám. Predovšetkým mladému páru som tie emócie neveril ani omylom. Nebyť výborného záverečného monológu Spencera Tracyho, označím Guess Who's Coming to Dinner za nudnú, nevtipnú a chladnú frašku. (6/10) ()
Skvělý snímek, který ve své době byl určitě něčím vělkým, dnes už se trochu ztrácí jeho smysl, ale i tak ho většina asi musí ocenit, jak výborně podal problém vztahu černý a bílý. Ale nemůžu dát 5*, jen 4*, protože ty dialogy tu byly někdy tak neskutečně přehrávané, až jsem převracela oči v sloup. Nejlepší postava byl rozhodně děkan - dobrý šprýmař, ale zároveň, jak byl označen Spencerem Tracym "starý užvaněný hňup". Píseň The glory of love je krásná a ani věkem neztrácí tu pozitivní náboj. "Říkala, že náš syn bude prezidentem. - A co vy na to? - Vaše dcera je trochu optimistka. Mě by stačilo, kdyby se stal ministrem." Ale vůbec nejlepší větu, řekl Spencer Tracy: Nechápu vůbec nic. ()
Na jedné straně nepřehlédnutelný zub času, který vyhlodal většinu dramatické působivosti, na straně druhé výborné herecké výkony a fakt, že díky komediální rovině film vyznívá i po letech mile. Snímek je zároveň dojemnou rozlučkou Spencera Traceyho, a to si nějaký ten bodík navíc zaslouží. 7/10 ()
Ve své době odvážné téma. Aktéři tohoto filmu by asi čuměli, kdo teď sedí v Bílém domě. ()
Prvně viděno asi v jedenácti. Táta mi vysvětlil v jedné větě ,co se bude dít. -Nebudou ho chtít, je černej. Pozorně poslouchej a snaž se to pochopit. No a já poslouchala a dívala...zážitek. ()
Salónní konverzace, přesto tematicky vděčná. Stanley Kramer velmi přesně pojmenovává věci, o kterých se současní filmaři buďto bojí nebo neumějí vyprávět. Pod kapotou příběhu o nečekané lásce se totiž skrývají závažné otázky, především co se týče pokrytectví, přetvářky a tolerance. Ne, že by snad Hádej, kdo přijde na večeři byl nějak zvlášť zásadní film, přesto však vedle něj většina novodobých snímků na rasové téma (Zelená kniha) bude působit fádně, směšně. Pokud Kramerovu filmu něco skutečně dominuje, je to originální zápletka a silné herecké výkony, z nichž vyniká především (jako vždy) úchvatný a charismatický Sidney Poitier a také Spencer Tracy (ve své poslední filmové roli). Je to příjemný film, dobře natočený i zahraný, chvílemi až příliš výmluvný a snadno sklouzávající k moralizování, a byť se občas nevyhne okamžikům kýčovitosti, s humorem i vážností stále vypráví silný příběh. 4/5. ()
Reklama