Réžia:
Stanley KramerScenár:
Abby MannKamera:
Ernest LaszloHudba:
Ernest GoldHrajú:
Spencer Tracy, Burt Lancaster, Richard Widmark, Marlene Dietrich, Maximilian Schell, Judy Garland, Montgomery Clift, William Shatner, Werner Klemperer (viac)Obsahy(1)
Píše se rok 1948. V německém městě Norimberk pokračují procesy s nacistickými válečnými zločinci. Ti nejvyšší již své rozsudky vyslyšeli, teď jsou však na řadě lidé, kteří "jen" sloužili režimu. Jednomu z poválečných tribunálů předsedá penzionovaný americký soudce Haywood (Spencer Tracy). O svém poslání si nedělá žádné iluze: ví, že největší případy už proběhly a lidé v Německu i Americe se raději ohlížejí dopředu než dozadu. Přesto se Haywood svého úkolu chopí s cílem dobrat se objektivního poznání o tom, jakou vinu na zvrácenostech nacistické říše nesou běžní občané. Před tribunálem se navíc ocitli Haywoodovi kolegové, všichni čtyři obžalovaní totiž sami vykonávali soudcovskou praxi. Z moci svého úřadu odsuzovali lidi k smrti na základě jejich politického přesvědčení nebo rasové příslušnosti. Nejvýše postaveným byl Ernst Janning (Burt Lancaster), který se vypracoval až na říšského ministra spravedlnosti. Čtveřice bývalých nacistů má však mimořádně schopného obhájce... Film režiséra Stanleyho Kramera je již klasickým dílem, které se pokouší vyrovnat s nelehkou otázkou: jaký podíl nesou jednotliví "obyčejní" lidé na zvěrstvech druhé světové války, potažmo na každém totalitním politickém systému? Jako ideální se v tomto směru ukázal žánr soudního dramatu. Třebaže se většina děje odehrává v uzavřeném prostoru soudní síně, neztrácí film ani na chvíli strhující tempo. Kromě dlouhé řady mezinárodních cen získal Kramerův snímek dva Oscary: za nejlepší mužský herecký výkon v hlavní roli (Maximilian Schell jako obhájce dr. Rolfe) a za scénář (Abby Mann). V dalších devíti kategoriích byl na tuto prestižní cenu nominován. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (243)
Úvaha o odpovědnosti za své konání. 1) Nebudu opakovat argumenty čtyř a pětihvězdičkových komentářů. Jen několik poznámek. 2) Režisér filmu měl jasně smysl pro humor, byť poněkud černý. Žalobce (47letý Američan Richard Widmark) vypadá jako Árijec, zatímco obhájce nacistů (31letý Maximilian Schell) naopak jako Žid. 3) První půlka filmu je poněkud rozvláčná, druhá je strhující. 4) Film se zabývá mj. morálním dilematem, zdali zásada padni komu padni je opravdu spravedlivá a lidská. Nejenže by bylo pak nutné postavit před soud většinu německého národa, ale i další státy. Například ještě v roce 1961 mělo 29 států v USA výbory pro eugeniku, které aktivně prosazovaly nucenou starilizaci. 5) Výstižný koment: GilEstel. 6) Morální poselství filmu vyjádřil soudce Haywood v rozhovoru s Ernstem Janningem: Ke zničení miliónů životů došlo v okamžiku, kdy jste odsoudil prvního nevinného. ()
Film řeší přesně ty otázky kterými se dlouhodobě zabývám a činí tak na mistrovské úrovni. Dokonce i "chyby", které by v reálném procesu asi neobstály (konkrétně promítání sugestivního filmu z koncentráků či soukromé dialogy na hraně soudcovské etiky), jsem nakonec ocenil jako z literárního hlediska správné. --- Nejsem zastáncem přirozenoprávních teorií práva, což činí legální základ takových procesů obzvláště problematickým. Z takové pozice bych obhajobu vedl já. Například? Vezměme např. tzv. Norimberské zákony. Prokázal bych, že zákony některých států Unie diskriminují černochy a v nepříliš vzdálené minulosti jim přisuzovaly statut otroků. Prokázal bych, že britské zákony v Indii omezovaly hodnostní postup Indů v úřednické a vojenské oblasti, o rasistických zákonech platných tenkrát v Jihoafrické Unii nemluvě. Byl snad jediný americký či britský soudce souzen za to, že soudil v souladu s těmito zákony? --- Film nutí zpytovat svědomí i Američany, ovšem z jiných, utilitárních pozic. Právně nepříliš validní argumentace, a soud ji správně odmítl. Nicméně morálně platná je. --- Film naprosto není zastaralý - i v uměleckém ohledu je skvěle zvládnutý. Klade otázky tak závažné a tak důrazně, že stěží hledám ekvivalent v současnější filmové tvorbě. Napadá mě jen Forman. ()
Morální facka všem, kteří podlehli prohnilému světu zvanému Třetí říše, potažmo veškerému zlu. Brilantně vypoentované dialogy mezi jednotlivými postavami. Obhájcem dr. Rolfem (Maxmiliam Schell) urputně se snažícím zachránit obžalované a tím podle něj čest přeživších Němců. Přitom se neštítí použít jakoukoliv metodu, která sklouzává do metod používaných obžalovanými. Soudcem dr. Haywoodem (Spencer Tracy), který je po celý proces ovlivňován faktem nového rozdělení Světa a s ním nutnosti získání sympatií Němců. A obžalovaným dr. Janningem (Burt Lancaster), který je zde vlastně zástupcem těch Němců, kteří se nechali polapit Hitlerovou demegogií. Přestože uvnitř věděl(i) jak je to nebezpečné, nechávali se sešrotovat a zpracovat k tomu, že byli schopni i těch nejhorších zvěrstev. Vše vystihuje poslední dialog mezi Janningem a soudcem Haywoodem: ,,Doktore Haywode. Ty spousty, ty miliony obětí, já nevěděl, že to dojde tak daleko.To my prosím věřte, to my musíte věřit. " ,,Doktore Janningu, tak daleko to došlo, už když jste odsoudil prvního člověka, o němž jste věděl, že je nevinný. ()
Hmmm... Druhá světová válka je mnou nejvyhledávanějším tématem, a to v jakékoliv formě, takže zřejmě proto bývá mé hodnocení často dost odlišné. Přesto nechci a nebudu srovnávat Kramerův počin s jinými ztvárněními Norimberských procesů, pouze komplexně. Ale i tak mám hned několik výhrad. Přestože zvrhlost charakterů většiny zúčastněných je samozřejmá, je nepříliš podařeně zobrazená. Němci jsou opět ve filmu buď jako trosky nebo nabubřelí tupci a hned toto snímek posouvá spíše někam na úroveň sovětských oslavných braků. Rovněž mi té délce stopáže vadí, že film zachytí pouze dohru oněch procesů a spoustu zajímavých detailů zůstane bez povšimnutí, a to například na úkor pětiminutové soudcovy procházky po městě, vrcholícím pohledem na prázdný piedesál za doprovodu Hitlerova projevu. To mi přijde dosti laciné pro tak vážnou událost. Na závěr chci zdůraznit, že nehodnotím onu samotnou událost, nýbrž film. A ruku na srdce, dokonalé představení to rozhodně není, šlo to lépe. ()
10/10 - Vyborny Tracy, vyborny Lancaster, vyborna Dietrichova, neuveritelny Schell. Silna latka, dobry scenar, "pekne" exteriery. Podtrzeno secteno dlouhy film, co rozhodne nenudi ()
Soudní drama z procesů po druhé světové. Řeší se zodpovědnost 4ech soudců za jejich činy. A pak potažmo celého Německa a vlastně světa za Hitlerovské Německo. Je to evidentní film vítězné strany. Ale i tak padlo hodně užitečných argumentů, které pomohou divákovi si udělat obrázek o té době. Délka 3 hodiny je sice smrtící, ale je to film, který za shlédnutí stojí. ()
Nebudem polemizovať o tom, či bol proces vedení proti ľuďom ktorý iba slúžili režimu prirodzene, správny alebo nie. Či je potrestanie niečoho s minulosti, čo bolo v tom období správne a zákonom ustanovené spravodlivé alebo nie. Čakal som film ktorý by sa pohrával viac s existenciálnou zložkou obžalovaných. A ono sa to práve naopak chladne pohybovalo v striedmom tempe a v ťažko dýchateľnej súdnej miestnosti. Toto ma tak nezaujalo a na môj vkus to bolo až priveľmi rozťahané ale dialógy a skvelí súboj právnikov nemal chybu.. To vám teda poviem. Hlavne obhájca Nemcov. Ja by som mu za jeho veľmi silný výkon dal bez problémov aj Oscara.. Zaslúžil si to, pretože skvelo dokázal obhájiť takmer neobhájiteľné na city hrajúce "dôkazy" ktoré tu nemali čo hľadať.- ()
Možná zbytečně dlouhý, nicméně velmi působivý film. Líbilo se mi, že nebyla nijak zamlčována vina nejen Američanů na Hitlerově vzestupu. Moc se mi líbil Montgomery Clift v roli Petersena. Jeho svědecká výpověď, to byla jedna z těch malých velkých rolí, na které se nezapomíná. Burt Lancaster byl dobrý ve své mlčenlivosti, stejně jako když promluvil a vzal na sebe veškerou vinu. Spencer Tracy už působil dosti unaveně a tuto roli spíš jen tak nějak odehrál. Podle mě dokázal mnohem víc. Nevím, co říct k Marlene Dietrich. Působilo to na mě tak, že kdyby v tom filmu nebyla, vůbec nic by mu nechybělo. To ale není její chyba. Jde o tu postavu, takže by stejně dopadla jakákoliv jiná herečka. Velmi dobré výkony podali Richard Widmark (žalobce) a Maxmilian Schell (obhájce). ()
Mám moc rád filmy, které něco řeší, a Kramer si vzal látku pravdaže těžkou. "My jen sloužili vlasti, která byla v ohrožení." "My jen vykonávali spravedlnost. Soudili jsme v souladu s platnými zákony." "My jsme nevěděli, co se děje v koncentračních táborech." "My jsme chtěli sami přežít." Vy jste sloužili vlasti a přitom jste poslali na smrt miliony lidí, kteří se provinili svou jinakostí. Jak ohrožovali bezpečnost země? Soudili jste v souladu s platnými zákony, které ale byly zostuzením lidskosti. Nevěděli jste, co se děje v koncentračních táborech, ale nacistickou ideologii jste velmi dobře ovládali. Sami jste chtěli přežít. To chtěli všichni občané nacistického Německa... Kdyby se včas spojili proti Hitlerově panoptiku, během několika dnů by bylo po nacizmu... Netvrdím, že něco takového by bylo snadné, protože o nástupu nacistů se dá mluvit jako o logickém vyústění projektu moderní civilizace, a s tím několik idealistů těžko něco udělá. No každopádně, Norimberský proces je více než nadprůměrným příspěvkem do diskuze o zodpovědnosti a kolektivní vině, o letargii a tichém souhlasu. (638., 26. IV. 2011) ()
Stydím se, že nebýt školy, o tento skvělý snímek bych asi jen tak nezavadila. Přece jenom příležitostí zavadit o něj moc není. Norimberský proces má na téma holocaustu, válečných zločinů, války zase trochu odlišný pohled. To se mi líbí. O válce je natočeno mnoho filmů, když si člověk udělá mozaiku z nich, když zhlédne filmy, které o těchto tématech pojednávají trochu z jiného úhlu, může si možná lépe utvořit svou vlastní mozaiku doby. Tento film má za sebou skvělou režii a bravurní herce. Dialogy a poselství, které přináší, nad tím se musíme jako diváci zamýšlet, a je to jen dobře. Filmy, které v nás něco nechají a přemýšlet nás donutí, stojí za to. Norimberskému procesu se to podařilo. Akorát mi trochu vadila ta délka a místy zdlouhavost, což jsou malé vady na kráse filmu. ()
Tříhodinová exkurze do lidského svědomí. Nadčasový film. ()
Naprosto strhující podívaná... ()
Aj keď je Súd v Norimbergu neúprosne pochmúrny, pohlcuje od začiatku do konca. 8/10 ()
Velký a hodně zlý nacističtí pancharti už sedí a ti zlejší už jsou popraveni a teď je na řadě zjistit, co těmi řadovými nácky. I přes svou délku a rok vzniku nemusí mít divák obavy, že by se nudil. Kramer natočil film plný otázek a nejasných odpovědí. Soudce z USA, ne velká ryba, ale stárnoucí, okresní právník, který je napsaný ideálně pro to, aby jsme se s ním ztotožnili a na konci řekli rozsudky. Perfektně zahraný mladý, arogantní a kurevsky schopný obhájce obžalovaných (M. Schnell) je sice postava trochu klišé, ale neurazí. Mařka Dietrichová v jedné z posledních rolí budiž třešničkou. Pro fanoušky soudních dramat povinnost. ()
Otázky, které zaznívají v tomto filmu, a odpovědi, které se jeho postavy pokoušejí najit, jsou nejen existencionální, ale i esenciální pro každého člověka zvlášť i pro lidstvo v celku. Na lavici obžalovaných se zde ocitá sama lidská civilizace. Abychom dokázali pochopit nebo se aspoň přiblížit k chápání toho, čeho jsou lidé schopní, nestačí jen emoce, je nutný i rozum, i naopak. Logika neznamená vždy pravdu. Odpovědi lze najit, když člověka, společnost i civilizaci v celku prohlédneme ze všech stran a v rámci diskurzu. Foucault definoval diskurz jako jistý způsob chápání a porozumění skutečnosti v určité epoše a oboru - je to tedy jakési pole propojeného existujícího v tom či jiném období. Každou konkrétní dobu více chápou ti, kdo v ni žije. Pokud vytrhneme jedince z diskurzu doby a existence, můžeme jej posuzovat a soudit jen exemplárně - příkladně, výstražně. Každý soud je pouze soudem nad obětním beránkem. Neznamená to však, že není nutný - bez morálky, soudu a trestu by se civilizace rozpadla. I zde platí přírodní mechanismus altruistického trestání. Je to však nikdy nekončící proces, protože člověk je stále podřízen jak přírodě v sobě, tak i civilizačním tlakům a proudům zvenku. ___ Pět hvězdiček pro tento film je jednoduše málo. ()
Reziser Stanley Kramer natocil vskutku genialny, nadcasovy film o Norimberskom procese, ktory prebiehal od 20. novembra 1945 do 1. oktobra 1946. Filmu vladne zrucna filmarina, kde pan kramer presne vie, ako zaujat divaka. Akcne sceny nie su ziadne, ale namiesto toho si divak uzije plnohodnotne herecke vykony, genialnu reziu, miestami az fscinujuce zobrazenie sudnej siene a silne, dojemne, fascinujuce a mrazive sceny. Burt Lancaste r bol na urovni, a zaloba/obhajoba v podobe Richarda Widmarka a Maximiliana Schella bole proste genialna. Taketo filmy sa uz netocia, co je obrovska skoda. Plnym pravom 100 % ()
U soudu mají potrestat 4 soudce, kteří konali dle německých zákonů spravedlnost. Nikdo není bez viny ale přesto se snaží vymluvit, že o zvěrstvech nevěděli. Nevěděli o koncentračních táborech, mučeních a popravách. Možná to nevěděli, ale tušili, že něco není v pořádku. Zazní tu zajímavé myšlenky a pohledy na celou válku i Německo. Stojí před dilematem, kdo je vlastně vinný. Jsou to pouze vykonavatelé nebo všichni občané Německa, co jen sklopili hlavu, aby neměli problémy? Nesklopil takto hlavu celý zbytek světa a nepodíval se až, když začal Hitler ohrožovat i je? Maximilian Schell rozehraje téměř ďábelského obhájce a i když se snaží obhájit dobro, klesne stylem obhajoby na stejnou úroveň jako žalobci při připravených divadelních procesech za Adolfa Hitlera. ()
Za prvé bych vyzdvihnout skvělý český dabing. Na vysoké škole jsem měl první přednášku z práva a učitel řekl: "Ani jeden žid nebyl zabit protiprávně a všichni v Norimberku byli odsouzeni protiprávně." Každý kdo zhlédne tento film musí nutně pochopit proč jsem se v plné přednáškové místnosti ohradil. Má se dodržovat špatný zákon? ()
Výborné dílo, které řeší závažné dilema, zda je vinen ten, kdo pracuje logicky dle norem stanovených nedemokratickým režimem, tedy jedná zákonně, když v důsledku pomáhá režimu růst v jeho zrůdnosti. Proces, kde žádné rozhodnutí nemusí být správné.....proces, při kterém logika a lidskost nejdou dohromady. ()
961. hodnocený film: Byla natočena celá spousta snímků, která se snažila alespoň trochu mapovat dějiny a následky válek. Jednou se to podaří a další dvacet, třicet pokusů je beznadějně špatných a nevypovídajících. To ale není případ snímku Norimberský proces, který je vynikající měrou kombinací dokumentu a válečného dramatu. Všichni herci odvedli skvělé výkony a nutno dodat, že jen stěží můžeme snímku něco vytknout. Samotné role jsou natolik rozdílné, že to snad ani nemůže být pravda. Na jedné straně stojí zapřísáhlý soudce, který chce hájit pravdu, ale bojí se ji stále vyřknout. Pak tu máme obhájce, který předvádí jednu mistrnou právnickou kličku za druhou, aby zachránil své klienty (zejména pak Ernsta Janninga). Proti němu však stojí na straně obžaloby muž, jenž si přijel pro spravedlivý rozsudek nad celým Německem, které je podle něj "viníkem všeho". Dále tu pak máme vdovu po bývalém německém generálovi, který byl potrestán trestem smrti a nyní se snaží apelovat na amerického soudce. A nakonec tu máme skupinku několika obviněných soudců, kteří všemu jen nečinně přihlíželi. 5* snad vypovídá tedy za vše. 5* ()
Reklama