Réžia:
Jiří KrejčíkKamera:
Jaroslav TuzarHudba:
Zdeněk LiškaHrajú:
František Smolík, Jana Brejchová, Ivan Mistrík, Jan Šmíd, Alexandr Postler st., Petr Kostka, Radovan Lukavský, Václav Lohniský, Marie Lukášová (viac)Obsahy(1)
Film nakrútený podľa skutočných udalostí. V dobe protektorátu a heydrichiády sú za nevinný žartík a kvôli zlomyseľnému udaniu popravení traja študenti maturitného ročníka. Starý profesor latinčiny prejaví verejne nesúhlas s týmto neľudským činom a musí tiež niesť následky. Dej filmu sleduje, ako sa so surovou skutočnosťou politického teroru vyrovnávajú spolužiaci odsúdených a formujú si morálny pohľad na svet, v ranom veku sú nútení zaujímať etické stanoviská a podľa nich často i nebezpečne konať. Vďaka skvelo vystavanému príbehu a hereckým výkonom je film dodnes jedným z najpopulárnejších českých titulov vyrovnávajúcich sa s nacizmom. (STV)
(viac)Recenzie (760)
Vtáhnout do děje, sežvýkat a vyplivnout. To dokáže jenom velmi málo filmů. Vyšší princip je jedním z nich. ()
Poslaním až monumentálne silný snímok, ktorý reže bolesť do ľudskej duše a ukazuje, aká môže byť doba krutá. Emocionálny náboj filmu sa nedá popísať slovami, snáď každá scéna chytí za srdce a vyvolá buď smútok alebo hnev. Filmársky a herecky snáď najlepší český počin. ()
Jeden z vrcholů československé kinematografie vznikl podle kratičké povídky Jana Drdy a asi tzak milionkrát ji převýšil. Režisér Krejčík brilantně tvoří pozadí řady postav, k působívým výkonům vede nejen vychvalovaného Smolíka, ale i celou řadu dalších, ať už se jedná o Radovana Lukavského, Janu Brejchovou, Hannja Hasseho nebo Lubu Skořepovou, která ve zdrcující dvouminutovce zanechá dojem, na který by jiným nestačil celý film. Tradičně perfektní hudba Zdeňka Lišky a kamera Jaroslava Tuzara jen pomáhají dotvářet celek k naprosté dokonalosti. ()
Perfektní adaptace perfektní povídky s perfektním Františkem Smolíkem. Co víc si přát? ()
Exteriéry: Hradec Králové. ()
Tenhle film prostě dokáže diváka strhnout i po víc jak 50 letech. Nejdřív jsem si řikala jééžiš, zase válečnej film, ale válka samotná tam hrála roli "jen" jako zahušťovač atmosféry, šlo o režim a život obyčejnejch lidí tý doby, celou dobu mě mrazilo v zádech, hltala jsem každou scénu, ani nedutala a nakonec i ta slzička ukápla. Nedokážu pochopit, jak téměř z ničeho dokázal pan Krejčík vytvořit takový veledílo, který předává poselství, sjednocuje, zbavuje naděje na straně jedný a dává novou na straně druhý i po takový době. Nejsilnějšim zážitkem byla jednoznačně scéna s rakvema od vlastního táty... ()
Nie je to dokonalý film, keby som mal 10 stupňovú stupnicu, tak tomu dám 9 z 10, no takto je to za 5 hviezd. Ten záver je pre mňa proste otázny, lebo nesúhlasím so schvaľovaním vrážd, nesúhlasím s vraždením, no aj tá pomsta na študentoch a civilistoch bolo zlo, tak ako to, čo sa dialo dovtedy a prečo zabili protektora, no ja z hľadiska vyššieho princípu mravného odsudzujem vraždenie, pomstu a nespravodlivosť. Tento film je klenot československej kinematografie, napriek tomu, že viac ako o vojnové dielo sa jedná skôr podľa mňa o akési psychologické až mysteriózne dielo s dávkou umeleckosti. jeho mrazivá a pochmúrna atmosféra, kde spojila okupácia a stres v škole pri dôležitých životných momentoch je niečo neobvyklé, čo sa navyše vymyká mnohým pohodovým a zábavným filmom zo svojej doby. Zvládli hudbu, herecké výkony, je to niečo tak vnútorne silné, čo má zároveň aj odkaz k dnešnej dobe, proste nadčasové dielo. Možno je to až príliš čiernobiele, všetci držia prakticky za jeden povraz, to chápem, ak vám vadí a bude vadiť, ja to beriem však v tomto ohľade skôr ako niečo inšpirujúce, proste jednota v ťažkých chvíľach, ktorá pomáha prežiť. Ťažké dielo. ()
Jiří Krejčík, Zdeněk Liška, František Smolík, Ivan Mistrík, Jana Brejchová. Rok 1942 u nás diktoval zcela zvrácená pravidla bytí či nebytí, pro každou normálně smýšlející bytost absolutně nepochopitelná. Drtivě dusné drama, které mi notně pocuchalo nervovou soustavu a naplnilo slzný vak. ()
Adaptace slavné povídky Jana Drdy Vyšší princip je v Krejčíkové režii jedním ze stěžejních filmových počinů Československé kinematografie. Každý fragment tohoto vele-díla do sebe zapadá naprosto dokonale a útok na smysly diváka, ať už herectvím Smolíka, Brejchové, Hasse, Hilmana a všech dalších, perfektně zvládnutou atmosférou protektorátu Čechy a Morava, či skvělým scénářem (na kterém se Drda sám velkou měrou podílel) (...), je prováděn každou minutou této dobové fresky. Jasných pět hvězd a nálepka "TOP 5" kinematografie naší vlasti. Z hlediska vyššího principu mravního, vražda na tyranu není zločinem ()
Z hlediska vyššího principu mravního, vražda na tyranu není zločinem. Já prostestuju tak, jako každý čestný člověk musí protestovat! Protestuju proti vražde vašich kamarádů, jejich nevinna, čistá krev ať padne na hlavy jejich vrahů! TENHLE film je klenotem české kinematografie! ()
CS FILM - Film Vyšší princip jsem si pustil chvíli poté, co jsem dokoukal český film Operace Silver A. Dějově to na sebe pěkně navazovalo. V Operaci jsme viděli, co předcházelo atentátu na Heidricha a zde to, co se dělo poté. Na to, že je film Vyšší princip už 51 let starý a já se na něj podíval až dnes, velice se mi líbil a svojí atmosférou si mě získal. Není co vytknout, toto je fakt hodně dobré válečné drama. 80% ()
Pro mě je Vyšší princip nejlepší československý dramatický film, když nepočítám Spalovače mrtvol, který je trošičku jiná liga. Tomuto snímku dominuje hlavně František Smolík v hlavní roli (i když studentské úlohy jsou také povedené) a neskutečně mrazivá atmosféra Heydrichiády. Což bylo pravděpodobně nejhorší období, které museli obyvatelé naši země v moderní historii prožít (nebo přežít?). Jde vidět, že silné momenty vytvářejí silné náměty. A ze silných námětu se poté povětšinou rodí silné filmy. 95% ()
Tento film je skvostný a nese v sobě i velké poselství. ()
Komorní drama, které má i s odstupem půl století ohromnou sílu. Brutální realita heydrichiády s jemným nádechem naděje v lepší zítřky. ()
Když jsem četl Vyšší princip, stalo se mi to, co se mi ještě u žádné jiné knížky nestalo, vehnalo mi to slzy do očí. Nebrečel jsem, ale bylo mi z toho ouzko. Do té doby jsem nevěřil, že se takovéhle pocity můžou při četbě dostavit. Byl jsem velmi zvědav, jak se povedlo tento skvost převést na filmové plátno a zároveň plný obav, co se může pokazit, když chcete z krátké povídky vytvořit celovečerní dílo. Proto jsem taky tenhle film dlouho odkládal. A teď už vím, že zbytečně. Dostavily se ty samé pocity, možná ještě umocněné skvělým filmovým zpracováním. Zase jsem měl na krajíčku. Nevím proč, není to žádnej doják, ale ve mě to zkrátka rezonuje. Nejenom panu Smolíkovi, ale také panu "švestičky ze své zahrádky" Lohinskému bych snad dal i Oskara. Zejména oni, spolu s tísnivou hudbou a výtečným zpracováním pana Krejčíka dělají z tohohle filmu jeden z klenotů české kinematografie. ()
celý film jsem sledoval s velkým zaujetím protože, mám čtvrt roku po maturitě a chování studentů "odpovídá" i mému... nicméně až do konce bylo mé hodnocení čtyři hvězdy... poslední věty profesora mě natolik dojaly, že jsem musel o jednu zvýšit... ()
"Die Sache ist erledigt." Tento film bych bez okolků zařadila mezi největší klenoty české (resp. československé) kinematografie. Spojením sil Krejčíka a Drdy vznikl vynikající film, který se nebojí ukázat, jak to ve skutečnosti chodilo. Příběh je silný a neumím si představit, jak může někoho nechat klidným.. Herecké obsazení je snad to nejlepší možné. Ivan Mistrík mi opět dokázal, že to byl vynikající herec a oblíbila jsem si ho ještě víc.. Další skvělí byli samozřejmě Jana Brejchová, František Smolík, Petr Kostka, Jiří Kodet nebo můj oblíbenec Rudolf Hrušínský, který tam byl sice velmi málo, ale stejně mi potvrdil, že je skvělý. Vyšší princip je bezesporu jedním z našich nejlepších filmů! ()
Nesmrtelnost si film zajistí tím, že přináší nadčasové poselství. Poselství Vyššího principu nesmí zemřít nikdy.. Film je dokonalostí samou a je to jeden z nejlepších (ne-li vůbec nejlepší) československý film. ()
"Die Sache ist erledigt." Už dlouho mě u některých scén českého filmu tolik nemrazilo. Příběh filmu je sice poměrně známý, ale ani tak jsem u závěru filmu skoro ani nedýchal. A závěrečná scéna filmu a projev Františka Smolíka patří k tomu nejlepšímu, co bylo v české kinematografii kdy natočeno. Nebudu hodnotit technické aspekty filmu, protože ten film má duši, vše potřebné sdělí bez přehnaných efektů. Ale dusná atmosféra nacistické tyranie a všeobecného bezpráví se nese celým filmem a vždy je působivě znázorněná, jak se dotýkala všech. Scénář je výborný, režie Jiřího Krejčíka taktéž. A když byli do hlavních rolí obsazeni jedni z nejlepších herců tehdejší doby v čele s Františkem Smolíkem, Bohušem Záhorovským a Janou Brejchovou, nemohlo z toho vzejít než jedno z nejpůsobivějších děl historie českého filmu. Nemůžu dát jiné, než maximální hodnocení a tento film by měl vidět každý. ()
"Já vím co musím!" Češi nemuseli - Češi se nechali donutit k čemukoliv(byli prý nejpřizpůsobivější). Kdy se konečně ukáže film ve kterém Češi neukazují jak museli, ale více se ponoří do těch co nechtěli a neudávali, nelízali boty gestapu apod. Tento film je bez pochyby zajímavý a realistický nikoliv jedním velkým výplodem se zbytečnou láskou někoho k někomu navíc...ale trochu více urputný. "Nastane-li bezpráví má každý i otrok moc nad tvým životem a smrtí. Vzpomeň si na všechny ty, kteří zahynuli domácími nástrahami nebo zjevným násilím či lstí." ()
Reklama