Réžia:
Akira KurosawaKamera:
Kazuo MijagawaHudba:
Fumio HajasakaHrajú:
Toširó Mifune, Mačiko Kjó, Takaši Šimura, Masajuki Mori, Minoru Čiaki, Daisuke Kató, Noriko HonmaObsahy(2)
Rašomon, příběh z Japonska 12. století, příběh o zločinu a zabití. Je nám vyprávěn každou ze zúčastněných postav, z nichž žádná, jak se ukáže, nemluví pravdu. Ke slovu se – prostřednictvím média – dostane i zavražděný, ale jen proto, aby nás utvrdil v jediné jistotě: pravdy se na tomto i na onom světě dobrat nelze. Rašomon, navazující na rafinované techniky retrospektivního vyprávění, známé z konce němé éry, ale pak až do počátku evropských „nových vln“ zapomenuté, se stal uměleckou senzací filmového festivalu v Benátkách, kde mu byl udělen Zlatý lev. Od této události se stalo běžným – v zemi vzniku stejně jako na Západě – dělit dějiny japonského filmu na dvě zcela svébytné epochy: před Rašomonem a po něm. (NFA)
(viac)Recenzie (247)
Marge: "Come on, Homer, Japan will be fun - you liked Rashomon." Homer: "That's not how I remember it!" Technika vyprávění příběhů z více pohledů a s pochybnejma vypravěčema se stala dobře známym fíglem ve filmu a v televizi, ale nikdy nebyla tak efektivně použitá jako v Kurosawově Rašomonu, který, jak dobře známo, vyšlapal cestu tomuhle typu storytellingu. Působivá cesta za podstatou pravdy. ()
Rashomon je neuvěřitelný film, není divu, že se jím Kurosawa proslavil. Pohled na jednu "nepříjemnou" událost zobrazovaný třkrát a pokaždé jinak a jiným. O lidech, kteří si vždycky něco přidají, aby nakonec až divák zjistil, že nejlepší bude věřit jen potulnému chodci, který k tomu nemá důvod. Mistrovský kousek s ještě mistrovštějším Toshirou Mifunem. Úchvatná práce s kamerou, se scénářem a s herci... ()
Oscar 1 nominace (1953): Výprava ČB + (Cizojazyčný film (1952)). . . . Zlatý Lev ()
Déšť. Miliony kapek se tříští po dopadu na střechu polorozpadlého chrámu. Ten zrovna skýtá útočiště třem tulákům, z nichž jeden rozhodne se sklíčenou náladu znásobit vyprávěním příběhu o jedné ženě a dvou mužích. A nejen o nich. O vyprávění „ve stylu Rašomonu“ jsem slyšel již dávno před zhlédnutím samotného filmu a rovněž jsem dávno před jeho zhlédnutím viděl mnoho filmů sice vzniklých později, nicméně vyprávěných stejně, přesto lépe. Rašomon dnes zaujme spíše v závěru vytyčenou myšlenkou. Proč nechceme slyšet pravdu, proč ji záměrně překrucujeme a činíme svět místem den ode dne zmatenějším? Jednoduše proto, že pravda nikoho nezajímá. Pravda buď není dost zábavná anebo je příliš bolestivá na to, abychom se jí dokázali postavit tváří v tvář. Kurosawa byl humanista, možná trochu idealista, když svým hrdinům, potažmo celému světu, dal ještě jednu naději. Dnes takový konec vyznívá jako zbožné přání. Co nelze Rašomonu upřít, je perfektně zvládnutá režie a scénář dost moudrý na to, aby nebyl moudřejší než samotný divák. Mnohé scény se vryjí do paměti, aniž by však výraznějším způsobem posunovaly děj. Spočívá právě v tom Kurosawova genialita? Ale opravdu se většina jeho filmů musí odehrávat někdy ve středověku, opravdu musí ve většině z nich vystupovat Toširo Mifune jako polonahý rozchechtaný tajtrlík a opravdu by to nešlo bez těch legračních soubojů na ostří meče, kdy někdo co chvíli bez zjevné příčiny upadne na zem? 80% Zajímavé komentáře: zputnik, Turiec, rawen ()
Jak by řekli Američané: "Wow!" Nečekaně zajímavý a kvalitní japonský snímek legendárního režiséra Akiry Kurosawy s legendárním hercem Toshiro Mifunem. Skutečná perla na poli kinematografie ze země vycházejícího slunce. Inteligentně napsáno, bravurně natočeno, excelentně zahráno. ()
Pomalé, nudnější a spíše komornější vyprávění příběhu, tak jak to Akira Kurosawa umí. Nikam nepospíchá, neobjevuje se náhle žádné vyvrcholení z nějakého zvratu vše se odehrává v pomalém tempu a rozhodně je to velice zajímavé. Ač je to přes 50 let staré, na kvalitě snímek rozhodně nezaostal a herecký výkon zloděje je opravdu takřka heroický a jeho smích mi dosud zní v paměti. ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby USA $69,167║Tržby Celosvetovo $-║ ()
Kurosawa u mě na první pokus neuspěl. Ano, mělo to skvěle zpracovanou myšlenku a tehdy to muselo působit neotřele, ale já se dnes celkem nudil. ()
Rašomon byl díky netradičnímu přístupu skrze různé úhly pohledu na jednu a tatáž situaci nejednou citován i zremakován a vždy zcela poprávu. Inteligentní scénář, vynikající herci a citlivá řežie. To vše je důvod, proč tato klasika kdysi zaujala a jistě i do budoucna bude zaujímat diváky po celém světě. Přesto bych netvrdil, že univerzální pravda neexistuje. Mifune totiž opět zas a znovu prokazuje, že mu (nejen) na japonských ostrovech není rovno. Na to prostě jiný úhel pohledu snad ani být nemůže. ()
U Rašomona spatřuji zajímavou disproporci mezi tím, co nezajímavého jsem viděl a co zajímavého mi bylo vyprávěno. U většiny filmů je tomu obráceně. ()
Kurosawa mě zase nepřesvědčil. Připadá mi, že neumí pořádně vygradovat scénu a herci v jeho filmech spíše přehrávají. Přelomová narace a dobrý vizuál, jasně. ()
,,TENTOKRÁT ASI ZTRATÍM DŮVĚRU V DUŠI ČLOVĚKA“..... /// Příběh, jehož drsnost spočívá v něčem jiným, než v zneuctěný ženě a mrtvým chlápkovi. Stojí víra v člověka za řeč? Za pár slov určitě, jen zvolená forma, kdy všechno trvá 3x dýl než obvykle (dlouhej běh, dlouhá chůze, dlouhej pohled, dramatická pauza....) už není pro mě. Stařičkej film plnej japonskýho hysterickýho herectví, gest, křiku, smíchu a samozřejmě Mifuneho exhibice. /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Jméno Ryunosuke Akutagawa mi neříká vůbec nic (možná mi nic neříká ani Akira Kurosawa). 2.) Thx za titule ,,dr.Sova“. /// PŘÍBĚH **** HUMOR ne AKCE * NAPĚTÍ * ()
Tak tu mame dalsiho velmi dobre hodnocenyho Kurosawu, tak jsme opet nic moc necekal, ale tentokrat je to v pohode. Za prve, delka. Pro dany tema je i tak krapet dlouha, ale 85 minut se da zvladnout v pohode. Za druhe, hudba. Nic super, ale aspon to nerve usi a obcas jsou melodie vcelku prijemny. Za treti, herci. Nehrajou spatne, Mifune je opet skvelej a teatralni sceny a vyrvavani je omezeno na minimum. To jsou asi tak klady. Ted zapory. Sice se divame na jeden pribeh z vice uhlu pohledu, ale prakticky je to furt to samy dokola, takze to je lehce stereotypni. Navic se celej film odehrava jen pred soudem, pred Rasomonem nebo v lese s nakejma 8 hercema, takze to cely pusobi dost jednoduse a kamera misty je skoro az amaterska a navic jsou souboje neskutecne trapny. A zaver taky nic moc. Ale musim rict, ze jsem se moc nenudil a pribeh misty zaujme, takze to ty 3* budou. ()
Jeden ze 100 filmů, které musíte vidět, než umřete. Jeden z 500 největších filmů všech dob časopisu Empire. Jeden ze 125 nejlepších neanglicky mluvených filmů - 125 Greatest Foreign Movies http://www.csfd.cz/uzivatel/136528-rhk/. Celosvětově divácky úspěšný film. Kurosava opět vypráví středověký příběh, či spíše subjektivně podané příběhy o mordu pocestného a zjišťování viny, o lžích svědků a obviněného a hledání pravdy. Černý déšť umocňuje pochmurnou atmosféru vyprávění a vražda ožívá 4x jinak pokřiveně a pokaždé lživě. Na rozdíl od Rudovouse jde o příběh temný, jen se slabým světélkem na konci. Hudebně potěší orientální verze Bolera použitá v klíčové scéně. Trailer: http://www.csfd.cz/film/5434-rasomon/videa/ ()
Kurosawův příběh o rekonstrukci jednoho (zlo)činu je neveselým - ba v lecčems přímo depresivním - snímkem o fabulaci, nedůvěře ve společnosti, víře v člověka, podezíravosti, sobectví či o nalhávání věcí druhým i sobě samým. Celkově tíživému vyznění snímku (naštěstí) neschází ani linie naděje - společnost se může zmítat v nedůvěře, ale přesto - přes rozumnou ostražitost a s vědomím "lidské nedokonalosti" - nemusíme automaticky ztrácet víru v člověka. Pojednání o morálce je asi jedno z nejobtížnějších filmových témat - z valné většiny končí tyto sondy o morálce u nehorázného moralizování a u trapných morálních apelů či krkolomných moralizujících exhibicí. Kurosawa si však dokázal s tímto tématem pohrát na výbornou, a to po stránce obsahu i formy. Kurosawův snímek - RAŠOMON - je hluboký snímek s divadelním feelingem, který za pomoci minimálních prostředků a postupů dosahuje maximálního (výborného) výsledku. A nejen díky tomu bezesporu patří mezi světovou klasiku a skvost světové kinematografie. ()
Svělý biják o tom, jak těžko se hledá pravda, jak obtížné je být objektivním vypravěčem. Zpracování je naprosto dokonalé, film místy vyloženě vyráží dech. S každou další minutou mě víc a víc vtahoval... Krása. ()
Díky příznivé délce zřejmě rozumné první setkání s Kurasawou. Povedený film se spoustou efektních scén, který v člověku časem jen roste. ()
Tři? Vlastně čtyři pohledy na tutéž věc. A všechny jsou pravdivé. Dešó? O co vlastně šlo? Já bych řekla, že tím důležitým je sonda do lidské duše, tužba věřit v lidstvo, ale kdo ví. Třeba jsem si to jen mylně vyložila. Ale to určitě černobílé kráse filmu neubírá. Navíc Toshirou Mifune byl skvělý. Pro mě je to sympaťák, ať hraje kohokoliv. Jak to ten člověk dělá? ()
(1001) "Slyšel jsem někoho plakat. Kdo to plakal?" Mimo jiné miluji, jak to všechno vypadá. A jak se drahoušek pohybuje. A jak se dívá při soudu na mraky. A drdol. A smích. A jak se dívá kamera (stvořitel?) na slunce přes stromy. A jak jsou ruce mrtvoly zkroucené, když na ně kouká vytřeštěnec. A jak má žena klobouk se závojem. A jak jsou lidé zbabělí, i když to zas až tak nemiluji. "Nestarám se o to, že je to lež, dokud mne to baví." ()
Kurosawův vynikající snímek, s nímž na mezinárodní scéně proslavil nejen sebe, ale i celou japonskou kinematografii. Vyprávění ve vyprávění, kdy několik postav zprostředkovává divákovi tentýž příběh jiným úhlem pohledu. V podstatě banální příběh (myšleno ve své jednoduchosti, ne závažnosti) je transformován do promyšlené narativní struktury. Filmu herecky vévodí Toširó Mifune, nicméně zdatně mu sekundují i ostatní herci - již delší dobu jsem ve filmu neviděl tak ukázkový příklad expresivního herectví jako je k vidění v Rašomonovi. ()
Reklama