Réžia:
Mary LambertScenár:
Stephen KingHudba:
Elliot GoldenthalHrajú:
Dale Midkiff, Fred Gwynne, Denise Crosby, Brad Greenquist, Michael Lombard, Miko Hughes, Stephen King, Andrew Hubatsek, Kavi Raz, Blaze Berdahl (viac)VOD (2)
Obsahy(1)
Pro většinu rodin je přestěhování novým začátkem. Pro Creeedovi je, ale spíše začátkem jejich konce. Právě se totiž nastěhovali do místa, které je nedaleko starého indiánského pohřebiště, kde žádná mrtvola neleží dostatečně dlouho. (oficiálny text distribútora)
Recenzie (321)
Naprostý souhlas Caligarim... knižní předloha je schematická a předvídatelná až hrůza a jediné, co ji tlačí do nadprůměru je slušná Kingova stylistika a práce s atmosférou. Z tohoto pohledu patří dílko Mary Lambert do skupiny těch lepších filmových zpracování Kingova díla – neprzní, drží se předlohy, uchovává celkem působivou paranoidní atmosféru a divákovi se nijak zvláště nevzpouzí – zkrátka, příjemně se na to dívá. Rozhodně si nemyslím, že by byl Stephen King autorem literárně přelomových knih a Hřbitov dokonale vystihuje jak mistrův standard literární, tak standard filmových předělávek jeho díla. ()
Film jsem si pustil hned asi dvě hodiny po dočtení knihy. Film, který jsem si v hlavě promítal během četby, byl úžasný psychologický horor s atmosférou Kubrickova Osvícení. Skutečná adaptace ja místo toho pouze příjemné béčko, na němž musím vyloženě vypíchnout jedno negativum - strašně špatně hrající hlavní postavu Louise, který nemá s tím knižním snad nic společného. Ona ta kniha věnuje představení postav opravdu hodně prostoru, což ve filmu logicky nejde (při zachování stopáže) a už jenom proto nemůže mít takový dopad. Když se stala ta klíčová událost hrdinům v knize, opravdu jsem s nimi soucítil a bylo mi jich hrozně líto, ve filmo jsem to bral pouze jako vítaný posun děje. Což celkovému dojmu dost ubere. A další věc - úplně se změnila podstata zla. Ve filmu jsou ti vzkříšení jenom pouhými zlými polozombíky, kdežto kniha operuje s jakýmsi vševědoucím a skoro všemocným inteligentním zlem (jako třeba v knižním It), což je mnohem působivější. Když ale člověk odhlédne od lepší předlohy, musí uznat, že je Pet Sematary velmi slušný horor (zvlášť ve finále).Horror movie of the year ()
Vcelku přesný přepis knihy Stephena Kinga (sám napsal i scénář), vzhledem k tomu, že ale kniha patří pouze k jeho slabším, nelze ani od filmu čekat zázraky, rozhodně ale patří mezi ty dobře zfilmované. ()
║Rozpočet $11,5milióna║Tržby USA $57,469,467║Tržby Celosvetovo $62,200,000║ slušné triky, masky, napätie /60%/ ()
Hřbitov domácích zvířátek lze interpretovat dvojím způsobem. Za prvé jako velmi důslednou polemiku se zombie filmy, která tvrdí, že někdy je lepší prostě zemřít. V podstatě se tu dosti vehementně filozofuje, zejména ústy souseda Juda, o špatnosti celého jednoho hororového subžánru zvaného zombie filmy. Za druhé ten film lze chápat jako komentář k počínání sériových vrahů, kteří také zpravidla začínají na zvířatech a na lidi přejdou až později. Není pochyb o tom, že tím vrahem tu je hlavní postava, otec rodiny, který si akorát racionalizuje své vražedné činy. Chce to akorát trochu přetočit optiku. Nebo si vzpomenout na Osvícení. Popravdě tím ten film trochu připomíná Holbeinův obraz Vyslanci, kde se pyšní dva francouzští poslové, ovšem pří pohledu zcela z pravé strany zahlédneme na obraze zprvu skrytou lebku. Geniální zástěrka celého příběhu tak spočívá v tom, že dcera tuší ve snech budoucnost a matka má šílené halucinace, nicméně tím hlavním, kdo tu trpí bludy, je otec rodiny, kterou postupně vyvraždil. ____ Má se obecně za to, že natáčet jednoduché filmy, mezi něž patří i tahle notně přímočará a lineární podívaná, není nic náročného. Problém je v tom, že to tak docela neplatí, protože u jednoduchého filmu se není za co schovat a každá chyba je ihned vidět. Jednoduché filmy tím připomínají karate nebo taekwon-do, kde také platí, že jednoduché katy (sestavy bojových technik) mnohem častěji prokážou chybu bojovníka než katy složitější, kde to lze skrýt za rychlé či komplikované pohyby. Z toho důvodu mám velký respekt před filmy, jako je tento, který ve své jednoduchosti představuje dokonalý opak stylistických triků mistrů audiovizuality á la Tony Scott či narativní rošád různých příběhových linek á la Nolan, nicméně je velmi dobře zrežírovaný, neboť každá scéna perfektně funguje, a celý to má minimálně zpočátku takový až hitchcockovský parametry ve smyslu obyčejných lidí, v jejichž životech se pod povrchem začne odehrávat cosi zničujícího a tajemného. Je sice fakt, že natočit nějaký vyloženě složitý film je asi těžší než natočit film ryze jednoduchý, ale natočit jednoduchý film je pořád těžší než natočit něco středně složitého. Ostatně když krachují firmy, jdou prvně ke dnu ty středně velké (stáhnou je dolu fixní náklady, které musí platit bez ohledu na výrobu), poté malé (díky své štíhlosti jsou s to chvíli vydržet) a nakonec velké (coby nejkonsolidovanější firmy jištěné rezervami vydrží nejdéle). Stejně se to má s filmy – nejméně náročné je natočit ty středně složité, následují jednoduché a nakonec složité. Ta analogie je zjevná. Ono dávat rovnítko mezi filmy a firmy se může zdát trochu jako úlet (který navíc nahrává moralizujícím kritikům mainstreamové kinematografie), jenže v praxi to tak skutečně chodí. Stačí připomenout známou kauzu Warner Bros., kteří kvůli tomu, aby nemuseli platit hercům procenta ze zisku, u svých filmů uměle navyšovali náklady. Dělali to jednoduše – nechali ty filmy natáčet fiktivní firmou (která byla ovšem normálně součástí Warner Bros.), které účtovali přemrštěné licenční poplatky za to, že pro ně ten film může natáčet. Tím navyšovali náklady svých filmů, respektive snižovali jejich zisky, a herci měli smůlu. Proto je lepší si dát do smlouvy procenta z celkových tržeb, a nikoliv ze zisku, který se dá v rámci „kreativního účetnictví“ různě šmelit. () (menej) (viac)
Soundtrack Elliot Goldenthal: 1. Pet Sematary [3:02] ,2. Dead Recollection [1:20] ,3. Hope and Ordeal [1:23] ,4. Adieu Gage [1:23] ,5. Rachel Against Time [0:51] ,6. The Return Game (Jud and Gage) [3:43] ,7. Moving Day Waltz [0:31] ,8. Warning Tour [1:42] ,9. Death Do Us Part (Rachel Hugs Louis) [0:54] ,10. Nine Lives Minus Seven [0:14] ,11. Up in Flames [1:39] ,12. Bitter Loss [1:51] ,13. Rachel's Dirty Secret [0:23] ,14. Return Game Attack [1:55] ,15. Rachel's Blow Out [0:21] ,16. I Brought You Something Mommie [0:35] ,17. The Return Game II [2:53] ,18. Gentle Exhuming [1:03] ,19. To the Micmac Grounds [2:46] ,20. Chorale [0:30] ,21. Kite and Truck [1:22] ,22. Immolation [1:38],, ()
První hodinka je taková pomalá příprava na excelentní finále, spíš to na mě působilo jako rodinný film, ale posledních 30 minut bylo pro hororového fanouška radost sledovat. 65% ()
Kingov román pokladám za jeden z jeho najlepších hororov. Atmosféra je pekelná a silná. Je to jedna z minima hororových kníh nielen od Kinga, ale OBECNE, ktorá ma dokázala znepokojiť a vystrašiť. Vďaka Wendigovi (vo filme naňho bohužiaľ nezostali peniaze) mystická a záhadná vec. Výprava lesa, v ktorom sa môžete stratiť. Nachádza sa za útulným domom, do ktorého sa z veľkomesta presťahovali Creedovci. Tajomné indiánske legendy. Viažu sa k mainskému mestečku. Varujú, že s tunajšími lesmi jd niečo strašne zle. Pôda je tam kyslá a ešte kamenistejšia, ako srdce muža. Ten román je nádherný, môžem ho čítať zas a znova. Film Mary Lambert takým vysokým kvalitám nemal šancu dostáť, aj keby sa na hlavu postavil. Je štandardný. Na rozdiel od produkcií typu Sleepwalkers sa neutopil v béčkarských vodách, ale zostáva relatívne vážnym, tvrdým a serióznym hororom s vydarenou atmosférou. Herci a výprava vyzerajú úplne inak, než som si predstavoval (manželský pár je vyložene nesympatickí) a tak dobré renomé knihy zachraňuje slušný scenár (napísal ho sám King, mihnúci sa v cameo kňaza) a pôsobivé nechutnosti (Zelda, kocúr). Zaujímavá variácia na zombíčiny, ale oproti románu priemer. Cintorín a Mikmacké pohrebisko vyzerajú moc štúdiovo, napriek tomu ich hodnotím kladne. Nová verzia z roku 2019 bola o malý chlap lepšia, ale v konečnom efekte rovnaký priemer. ()
Adaptace knihy Řbitov zviřátek velikána literárního hororu Stephena Kinga, ke které autor jako k jedné z mála sám napsal scénář, představuje osobitou variaci na některé ze základních motivů a konceptů zombie žánru. A to ačkoli ve filmu samotném nikdy slovo zombie nezazní. Poté, co se Louis Creed s manželkou a dvěma dětmi nastěhuje do domku vedle rušné silnice, dozví se od starého souseda, že v nedalekém lese se nachází hřbitov, kam malé děti z okolí po desetiletí pohřbívaly své mazlíčky, které o život připravila projíždějící auta. Když rodina stejným způsobem přijde o milovaného kocoura, jehož ztrátu by obzvláště těžce nesla malá Ellie, odhalí soused Louisovi tajemství o tom, co leží za zlověstnou přírodní bariérou na odlehlém konci hřbitova. Staré indiánské pohřebiště je údajně místem, odkud se pohřbení mrtví navrací zpět k životu. Přejetý kocour ovšem nebude posledním, koho takto zoufalý otec připraví o věčný spánek. Již historicky první zombie film Bílá zombie (White Zombie, 1932) využíval motiv oživování mrtvých coby zrcadlo pro nezvladatelně iracionální tužby svých postav. Ačkoli tam se jednalo o touhu podmanit si osobu svého srdce a Hřbitov domácích zvířátek přináší hororově varovnou úvahu nad touhou přemoci smrt, pro obě vyprávění je klíčové, že mrtví, jež se navrátili mezi živé, postrádají svou původní osobnost. Stephen King svůj příběh zabydlel ještě dalšími nadpřirozenými fenomény, které spolu s centrálním tématem utvářejí zahuštěný hororový konglomerát, jenž z různých stran dramatizuje téma traumatizující konfrontace se smrtí. V souladu s tím, jak se hlavní hrdina pod tíhou ztráty dává všanc světu mimo racionální chápání, také vyprávění opouští úvodní rámec uchopitelné reality a propadá se do přízračných vizí a nočních můr. Vše pak kulminuje prostoupením těchto světů během blouznivého a děsivého finále. Film se svého času setkal s pozitivním přijetím především na straně příznivců Stephena Kinga, kteří oceňovali relativně věrnou adaptaci jeho předlohy. O tři roky později vzniklo volné pokračování, které bolestně ukázalo, že kvality prvního filmu spočívaly výhradně ve scenáristickém vkladu Stephena Kinga. Režisérka a producenti tentokrát bez jeho účasti vytvořili hystericky vypjatý kýč, kde vypořádávání se s úmrtí blízkých je pojaté s povrchní afektovaností a významovou prostou, jež jako by předznamenávaly módní životní styl emo nového tisíciletí. (text byl původně psaný pro katalog LFŠ) ()
Knížku jsem nečetl, ale film je docela dobrej a některý momenty jsou doslova napnutý jako kšandy. Jenže dost často je to taky hodně trapný a ani zápletka není zrovna nijak chytrá a promyšlená. No a konec a myšlenkové pochody Louise jsem prostě nějak nepochopil. Když se poprvý vrátí vraždící psychopat, zopakuj to. Když se vrátí i když to zkusíš podruhý, zopakuj to potřetí. Zopakuj to, i když ti všichni zúčastnění říkají, abys to nedělal, že to stoprocentně nedopadne dobře a to nejen pro tebe. Že to zatím nikdy nedopadlo dobře, přesto to zopakuj, třeba budeš mít štěstí. Taky hlavnímu hrdinovi se objevující duše zemřelýho mi nějak nedocházela. Proč zrovna tahle, kdo to byl, jak věděl všechny ty věci (pokud tedy nechodil na duchařskou vyšší střední), proč se mu objevoval jenom on a ne žádný jiný duch mrtvého pacienta, kterého léčil a proč tam nakonec k čertu přivedl jeho manželku? KDyby ji nepřivedl, skončilo by to celkem normálně smrtí Juda a následně malýho vraždícího skřítka. Nebo co to mělo být s těmi náklaďáky? Jestli tam byl každou chvilku smrťák, že by se o to úřady nestaraly? Nedaly by nějaký retardéry na silnici, zástěny kolem pozemků lidí, policejní hlídky na silnicích kontrolující rychlost? A když Jud věděl, že navrátilci nejsou zrovna příjemní společníci, proč tam Louise vůbec zavedl? A proč k čertu měla ta malá holka věštecký sny, kterýma se nakonec stejně nikdo neřídil? Takže ač tento horrůrek má nezpochybnitelné kvality, jako je atmosféra a celkem i zajímavé prostředí (ten hřbitov je nádhernej), logický kopance to posílají o řádnou třídu dolů. ()
Jedna z těch lepších adaptací Štěpána Krále, i když jeho novelu řadim spíš k těm průměrným / lehce nadprůměrným. Ta i na ploše 370 stran působí jaksi natahovaně a pořádně se rozjede až v úplnym závěru. Co se týče filmu, ten je na tom sice obdobně, ale aby obsáhnul to nejdůležitější z knihy, žene furt dopředu. Tragédie se tu tolik neoplakává a poměrně rychle se tahle část promění do klasické vybíjené. To mně rozhodně vyhovuje víc. Pravda, herecky asi trošku slabší, avšak tuhle černou kaňku spolehlivě kompenzuje příjemná atmosféra a povedené masky, vše samozřejmě v kabátu sympatických osmdesátek. ()
Výborný knižní přepis mé oblíbené „Kigovky“ kniha dobrá a s filmem jsem spokojený taktéž. Pořádná oldschool atmosféra, taky proto je tak strašidelná a doslova hmatatelná – dobré herecké výkony. Druhý díl je proti jedničce už totálně mimo, vzpomínám si na scény s Martou, (doufám, že si jméno pamatuji dobře) měl jsem DOSLOVA husí kůži a pořádně nepříjemný mrazivý pocit. Ne všechny knižní předlohy S.Kinga, dopadly zrovna nejlíp ;-( ale tahle se s přehledem může zařadit vedle - např. Osvícení, To, Hustá Mlha, Zelená Míle atd… 10/10* btw: možná trochu nostalgie ;-) ()
Videl som to ako malý chlapec a veľmi som sa pri tom bál. Stále ma niektoré scény dokážu vystrašiť. Pre mňa rozhodne kvalitný horor. ()
Není těžké uvěřit, že byl Stephen King po celé osmdesátky permanentně sjetý. ()
Trochu rozporuplný dojem. Na jednu stranu film nabízí mrazivou atmosféru, tajemno, slušné lekačky a potvrzení mé domněnky, že nejstrašidelnější postavy jsou zpravidla ty dětské, na tu druhou je však plný logických přehmatů, zvláštních postav s ještě podivnějším, místy vyloženě dementním chováním a pak hudbou v závěrečných titulcích, která člověka najednou jakoby vybídla přehrát si snímek pozpátku a začít pochybovat o tom, jestli to nebyla taky tak trochu parodie (a čím dál víc jsem ohledně toho na pochybách; anebo to byla jenom hloupě vybraná skladba a já v tom hledám něco, co tam není). Každopádně výsledné hodnocení mi vychází na čistý průměr. ()
Tento film brzdí jen efekty tehdejší doby, jinak absolutní špička. Fred Gwynne svou roli zahrál bezchybně a stal se jakousi ikonou, která byla mnohokrát napodobována a parodována ,,I wouldn´t go that road if I were you". ()
Každej správnej zemědělec přece ví, že brambory se nezasazují do posvátné indiánské půdy ne? Natož tam nedej bože zakopat čičinku. Kingova novela převedená do poněkud laciného televizního zpracování dostává na jednu stranu docela slušnou hororovou vůni, ale drobátko zatouchá jednoduchostí až primitismem. Příběh sám o sobě zas tak originální není, neb indiánským pohřebištěm se už třeba pyšnila série Amityville. Legendy o místech kde mrtví ožívají a jejich duše už nenaleznou jejich těla leckdy udělají z průměrného béčka ucházející pokus o áčko, jenže tady se tohle moc nezadařilo. Prima momenty se střídají s nášupem nudy a tak mrtvý průvodce kterého doktůrek nedokázal zachránit po nehodě náklaďáku na hodně dlouho dobu zůstane tím jediným kdo se postará o náznak husokožního sepětí. Finále samotné je dost očekávanou záležitostí, ale to zombie baby je docela roztomilé, zvlášť jak nadává na tu patrně likvidační injekci. Zkrátka na televizní obrazovku slušný koukání, na kazety už trocha risk a do kin se tohle opravdu dostat nemělo. Napětí je tu asi 20% a to ještě když si před tím dáte panáčka něčeho se 40%ty a pak ty světlé momenty uvidíte dvakrát. Hororistům doporučuji, traktoristům jen jako varování kde nezasívat, aby si pro vás pak nepřišly nas***ý dýně :o) ()
Mrazive prekvapenie! Dej je sice velmi priamociary, jednoduchy a popreplietany kiksami, avsak ako sa atmosfera nastartuje na zaciatku, nepovoli az do uplneho zaveru filmu. Hlavne skvely, tragicky zaver (dokonca zo mna vyskrabal aj trosku emocii) mi dokonca pripomenul Kubrickovo Osvietenie. Keby boli niektore detaily (indiansky cintorin) a samotne charaktery viac prepracovane, mame tu dalsiu klasiku zanru. (7/10) ()
Knížka boží. Pomalá, tíživá, velmi, velmi depresivní (i na Kinga). Zatím jsem moc adaptací jeho hororů neviděla, ale zdá se, že až na výjimky se opakují stejné nešvary - ne zrovna přesvědčiví spíš televizní herci a nepříliš přesvědčivé triky. Řbitov zviřátek patří určitě k tomu lepšímu. Když už nic, tak se celkem věrně drží knihy (bodejď by ne, když si King psal scénář), triky jsou hodné dobré i na tu dobu (Zelda je vážně děsivá), má to atmosféru a uspokojivý konec. S čím se asi bohužel nedá nic dělat, je zkratkovitost. SPOILER. Podstatnou část v knížce zabere žal nad ztrátou dítěte, která je motivem k zoufalému činu otce, ve filmu se otec sbalí a jde hned na věc jako by se nemetlo. KONEC SPOILERU. Jinak to ale bylo lepší, než se čekalo. ()
Jedna z najpôsobivejších adaptácií románu Stephena Kinga. Film výborne zachytáva hlavnú linku knihy; vplyv opusteného mikmackého pohrebiska na život a činy doktora Creeda, ktorý vo chvíli obrovského zúfalstva nad smrťou svojho malého syna, prebudil toto strašné miesto. Stephen King je zároveň aj autorom scenára a dokonca sa vo filme i mihol v jednej maličkej úlohe. Pet Sematary sa môže hrdiť strhujúcou atmosférou a Kingovsky tragickým koncom. No a scénu, kde sa po ceste rúti truck, ktorý zrazí malého Gageho a z kazeťáka toho kamionistu hučí pieseň od Ramones "Sheena Is a Punk Rocker", tak tú doslova milujem. Takže tento komentár ukočím časťou textu ďalšej skladby od tejto americkej kapely, ktorá znie počas záverečných titulkov a priamo sa týka témy. "I don´t wanna be buried in a PET SEMATARY, I don´t want to live my life again. Oh-no-no-no! **** ()
Reklama